Справа № 428/14936/18 
Провадження № 22-ц/810/1057/19 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2020 року, серпня місяця, 19-го дня, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Єрмакова Ю.В., Лозко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2019 року у цивільній справі (№ 428/14936/18 суддя І інстанції – Кордюкова Ж.І.) за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного теруправління юстиції у Луганській області Кольченко Маргарити Володимирівни, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - 
в с т а н о в и в:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із скаргою на рішення старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кольченко Маргарити Володимирівни, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Просив суд визнати неправомірною та скасувати Постану старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кольченко М.В. від 05.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 57328549, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.05.2016 року по справі № 425/4266/15-ц, і зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), відновивши виконавче провадження. Визнати неправомірною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кольченко М.В. від 05.11.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 57328415, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.05.2016 року по справі № 425/4266/15-ц, і зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), відновивши виконавче провадження. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2019 року у задоволенні вимог за скаргою ОСОБА_1 було відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2019 року та ухвалити по справі нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.
Відповідно до правил ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Згідно ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначених цим Кодексом.
Розглядаючи справу по суті суд першої інстанції встановив, що 23.05.2016 року  Сєвєродонецький міський суд Луганської області ухвалив рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький ОРГХІМ» про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні гаражем. Згідно з цим рішенням суд зобов`язав Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецький ОРГХІМ», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні гаражем, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення бетонної огорожі, яка знаходиться навпроти гаража ОСОБА_1 на 1,8 метра від воріт гаража, щоб загальна відстань від воріт гаража до бетонної огорожі складала не менше 7,7 метрів. Зазначене рішення суду набрало законної сили 21.02.2018 року за результатами касаційного розгляду зазначеної справи. 02.10.2018 року старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Толстокоровою С.В. були відкриті виконавчі провадження №57328549, №57328415, 56247584 щодо примусового виконання виконавчих листів №428/4266/15-ц, виданих 23.05.2016 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький ОРГХІМ», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні гаражем, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення бетонної огорожі, яка знаходиться навпроти гаража ОСОБА_1 на 1,8 метра від воріт гаража, щоб загальна відстань від воріт гаража до бетонної огорожі складала не менше 7,7 метрів. Відповідно до копії акту державного виконавця від 25.06.2018 року Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецький ОРГХІМ» виконало рішення суду №428/4266/15-ц у повному обсязі. Відповідно до копії постанови від 29.10.2018 року начальником Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області виконавче провадження №57328415 з примусового виконання виконавчого листа №428/4266/15-ц, виданого 23.05.2016 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, передане старшому державному виконавцю Сєвєродонецького МВДВС ГТУЮ у Луганській області Кольченко М.В. Відповідно до копії акту державного виконавця від 11.10.2018 року при примусовому виконанні виконавчого листа №428/4266/15-ц  встановлено виконання рішення суду у повному обсязі. Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.09.2018 року старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кольченко М.В. встановлено, що рішення суду виконано у повному обсязі. Бетонна огорожа, яка знаходиться навпроти гаража ОСОБА_1 перенесена на 1,8 метра від воріт гаража. Загальна відстань від воріт гаража до бетонної огорожі складає 7,7 метра. На підставі чого виконавче провадження №56247584 щодо боржника Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький ОРГХІМ» з примусового виконання виконавчого листа №428/4266/15-ц, виданого 23.05.2016 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, закінчено. Відповідно до копій постанов про закінчення виконавчих проваджень від 05.11.2018 року старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кольченко М.В. встановлено, що рішення суду виконано у повному обсязі. Бетонна огорожа, яка знаходиться навпроти гаража ОСОБА_1 перенесена на 1,8м. від воріт гаража. Загальна відстань від воріт гаража до бетонної огорожі складає 7,7м. На підставі чого виконавчі провадження №57328549, №57328415 щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з примусового виконання виконавчого листа №428/4266/15-ц, виданого 23.05.2016 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області були закінчені.
У рішенні суд першої інстанції зазначив що учасники справи - стягувач, боржники та державний виконавець дійсно по різному розуміють, в якому обсязі має бути виконане судове рішення, ухвалене на користь ОСОБА_1 . В ухвалі Луганського апеляційного суду від 19.03.2019 року зазначено, що у випадку, якщо рішення суду є незрозумілим, державний виконавець має право звернутись до суду за роз`ясненням рішення. В судовому засіданні було встановлено, що судове рішення  Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.05.2016 року по справі №428/4266/15-ц було виконане, в зв`язку з чим державним виконавцем було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень по усім трьом боржникам Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецький ОРГХІМ», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За таких обставин, державний виконавець не мав права на звернення до суду з заявою про роз`яснення судового рішення. Також суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 постанову про закінчення виконавчого провадження №56247584 від 20.09.2018 року щодо боржника Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецький ОРГХІМ» не оскаржував. Суд першої інстанції зазначив, що рішення суду підлягає виконанню в тому обсязі, як зазначено в його резолютивній частині, при чому вільне трактування резолютивної частини рішення, виходячи зі змісту експертного висновку не допускається. За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновку, що державним виконавцем було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та виконане судове рішення у точній відповідності до змісту його резолютивної частини та виконавчих листів, виданих на його виконання.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них від дійшов з належним дотриманням норм матеріального та процесуального права. Що ж до доводів апеляційної скарги, то вони висновків суду не спростовують.
Так, твердження апелянта про те «боржники не перенесли всю бетонну огорожу в цілому, як того вимагало рішення суду, а перенесли тільки один сегмент огорожі, що не є виконанням рішення суду по суті» не відповідає фактичному змісту резолютивної частини рішення суду, адже там зазначено про усунення перешкод саме «шляхом перенесення бетонної огорожі, яка знаходиться навпроти гаража …на 1,8 метра від воріт гаража, щоб загальна відстань від воріт гаража до бетонної огорожі складала не менш ніж 7,7 метрів» (а.с.5). Як вбачається з наявних у експертному дослідженні характеристик об?єктів гараж має прямокутну форму із розмірами 6,53Х3,64 м, бетонна огорожа встановлена напроти ворот гаражу та зліва по осі. Праворуч від гаражу ОСОБА_1 розташований інший гараж - при цьому зазначена бетонна огорожа продовжується і перед ним і виходить і за його проєкцію. Відстань у 7,7 метрів, що фігурує у резолютивній частині рішення та експертному дослідженні є визначеною для легкової машини середнього класу як «ширина внутрішнього проїзду в приміщеннях зберігання автомобілів…» і зазначено, що визначено її з врахуванням «рекомендованого наближення транспорту, що рухається до обладнання та споруд». Між тим, у п. 4.7 ДБН В.2.3- 15:2007 є зазначеним, що «розміщення стосовно міських вулиць і дворових проїздів…огородження території визначаються завданням на проектування, містобудівними, санітарними та цими Нормами. При цьому параметри машино-місця, проїздів і об`ємно-планувальні рішення гаражів … визначаються габаритами автомобілів, для яких проектується гараж або автостоянка, розміщенням автомобілів (кут розміщення, кількість рядів зберігання) стосовно внутрішніх проїздів, найменшими радіусами їхніх поворотів, а також габаритами наближення (захисними зонами) встановлюваного на місце зберігання автомобіля до конструкцій будинку (споруди), до обладнання та до інших автомобілів на місцях зберігання». 
А у п. 6.26 ДБН В.2.3- 15:2007 визначено вимоги щодо розмірів в`їзду та виїзду з гаражів: «В`їзна та виїзна смуги повинні мати ширину не менше ніж 3 м; на кривих ділянках ширина смуги збільшується до 3,5 м» - тоді як розмір в`їзду та виїзду до гаражу ОСОБА_1 фактично складав спочатку 5,9 м., як це вбачається з плану до експертного дослідження (а.с. 17 на звороті), а після вчинення дій відповідачами по виконанню рішення суду – безпосередньо напроти воріт його гаражу – а саме там і повинен здійснюватись цей маневр, став складати – 7,7 м, як це і зазначено у тексті судового рішення. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що після вчинення цих дій відповідачами по виконанню рішення суду йому стало більш зручно виконувати маневр постановки машини до гаражу, хоч він і продовжує вимагати відсунення огорожі вздовж усієї її довжини – тобто не тільки у проєкції воріт його гаражу, але вздовж усього заїзду до його гаражу, машину він так і не змінював. Колегія суддів не погоджується із такою трактовкою апелянтом змісту рішення суду з наведених вище причин, адже фактичний зміст судового рішення свідчить про те, що воно було виконано належним чином. Доводи апеляції про те, що на виконання рішення треба було «переносити всю огорожу навпроти гаража» є хибними та на увагу не заслуговують. Не заслуговує на увагу і твердження про необхідність врахувати «преюдиційне значення для справи» зазначення в ухвалі суду від 10 вересня 2018 року про неповне виконання рішення суду – адже це суперечить приписам ст. 82 ЦПК та з огляд на предмет та обставини вирішення спору, що вирішувався тоді зазначеною ухвалою (а.с.18-19). Колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції щодо того, що не є припустимим вільне трактування резолютивної частини рішення, зокрема виходячи з своєї трактовки змісту експертного висновку. За таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що державним виконавцем було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та виконане судове рішення у точній відповідності до змісту його резолютивної частини та виконавчих листів, виданих на його виконання. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, адже до них від дійшов з належним дотриманням норм матеріального та процесуального права. Що ж до доводів апеляційної скарги, то вони висновків суду не спростовують.
Надаючи мотивування підставам відхилення доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції є ухваленим із належним додержанням норм матеріального і процесуального права, то згідно із приписами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 серпня 2020 року.

Головуючий 

Судді