П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/3521/19	

Категорія: 106030000          Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
          Місце ухвалення: м. Миколаїв 
          Дата складання повного тексту: 11.02.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – ОСОБА_1 
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позовної заяви, справа розглянута згідно ч.2 ст. 312 КАС України, без повідомлення учасників справи,

розглянувши в порядку письмового провадження засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 ) про:
-          визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо відмови провести ОСОБА_2 перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 за період з 26 червня 2014 року по 29 липня 2019 року;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_1 провести ОСОБА_2 перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 за період з 26 червня 2014 року по 29 липня 2019 року;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_1 при проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 за період з 26 червня 2014 року по 29 липня 2019 року врахувати базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 26 червня 2014 року;
-          визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій тривалістю 14 календарних днів за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій тривалістю 14 календарних днів за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 липня 2019 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що станом на день прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки як учасника бойових дій за період з 2016 року по 2019 рік. 
Крім того, відповідачем не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 26 червня 2014 року по 29 липня 2019 року.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відпустка як учасника бойових дій не належить до виду щорічних відпусток та не визначена як додаткова. Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні такої додаткової відпустки законодавством не передбачено.
Заперечуючи проти вимог щодо нарахування та виплати позивачу індексації, відповідач зазначив, що за період з 26 червня 2014 року по 31 грудня 2015 року та у період з грудня 2018 року по липень 2019 року нарахування та виплата індексації грошового забезпечення було здійснено, що підтверджується відповідними довідками.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 до в/ч НОМЕР_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплату ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій тривалістю 14 календарних днів за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 провести ОСОБА_2 нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій тривалістю 14 календарних днів за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 29 липня 2019 року.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 провести ОСОБА_2 виплату індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про часткове скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги:
-          судом першої інстанції взагалі не надано правової оцінки, щодо факту не підвищення посадового окладу з 26 червня 2014 року по 29 липня 2019 року та відсутністю доказів наданих відповідачем;
-          відмова у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 при проведенні позивачу перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у вищезгаданій військовій частині за період з 26 червня 2014 року по 29 липня 2019 року, врахувати базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 26 червня 2014 року, призведе до того, що відповідач при проведенні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби врахує на свій власний розсуд базовий місяць 01 січня 2016 року, що буде суперечити дійсним нормам законодавства.
У відзиві в/ч НОМЕР_1 на апеляційну скаргу вказується, що дана апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.
В/ч НОМЕР_1 апеляційну скаргу на судове рішення не подавала, відповідно суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції тільки в межах вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 .
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Позивач у період з 26 червня 2014 року по 29 липня 2019 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .
Статус "учасника бойових дій" позивача підтверджений посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 05 квітня 2016 року.
Наказом командира в/ч НОМЕР_3 (по особовому складу) від 31 травня 2019 року №21 позивача звільнено зі служби у запас за пп."а" ч.3 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 липня 2019 року №192 позивача з 29 липня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення.
Станом на момент звільнення, позивач не отримав грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій за 2016 - 2019 роки та індексацію грошового забезпечення.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 2016 року по 2019 рік.
Також суд першої інстанції констатував, що невиплата позивачу індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року є порушенням вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" від 17 липня 2003 року №1078 та порушує права позивача.
Одночасно з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про врахування при проведенні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення базового місяця з моменту підвищення посадового окладу 26 червня 2014 року, задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції вважав необхідним відмовити у задоволенні вимог позивача в частині нарахування та стягнення індексації грошового забезпечення за період з 26 червня 2014 року по 31 грудня 2015 року, а дані вимоги є взаємопов`язані.
Також, суд першої інстанції зазначав, що бездіяльністю в даному випадку є саме не нарахування та невиплата позивачу грошової компенсації, а не відмова провести перерахунок та виплату, як зазначено у позовних вимогах.
Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 78 КАС України, п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, які регулюють спірні правовідносини.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до положень п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078) встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. 
У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. 
Враховуючи вищенаведене судова колегія доходить висновку, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. 
Рішенням суду першої інстанції поновлено порушене право позивача та визнано протиправною відмову відповідача провести перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення та зобов`язано відповідача провести такі перерахунок та виплату. 
Судова колегія зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду першої інстанції відповідачем, в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача. 
Таким чином, відповідачем, на теперішній час, не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача, тому відсутні підстави вважати, що має місце порушення прав позивача пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.
Судова колегія зазначає, що захисту підлягає лише вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому. 
Зважаючи на наведене, судова колегія вважає необхідним зазначити, що вимога позивача про встановлення базового місяця з якого проводиться індексація грошового забезпечення є передчасною та задоволенню не підлягає.
Крім того, судова колегія не приймає довід апеляційної скарги про хибність періоду нарахування індексації, оскільки з матеріалів справи, а саме довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 з 26 червня 2014 року по 29 липня 2019 року (а.с. 28) вбачається, що у період з 26 червня 2014 року по 31 грудня 2015 року, з 01 грудня 2018 року по 29 липня 2019 року позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                                    Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.