ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 липня 2020 року
м. Харків

справа № 641/4075/16-ц
провадження № 22-ц/818/2097/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та  середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Григор`єва Б.П., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 27 січня 2020 року), -
в с т а н о в и в :
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» № 58-1/ОК від 27 квітня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України та поновлено ОСОБА_1 на посаді водія 3-го класу в автоколоні №1 Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» з 27 квітня 2016 року. Стягнуто з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 січня по 27 квітня 2016 року в сумі 7714,33 грн. Стягнуто з Комунального підприємства « Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27.04.2016 року по день ухвалення рішення в сумі 36 557,40 грн. Стягнуто з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн., стягнуто з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь держави судовий збір в сумі 2204,80 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року змінено. Зменшено розмір стягнутої з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01 січня 2016 року по 27 квітня 2016 року з суми 7714,33 грн. до 2047,25 грн. Зменшено розмір стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 квітня 2016 року по день ухваленні рішення з суми 36557,40 грн. до 20003,36 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
У лютому 2017 року Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» звернулося до суду з заявою про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року відкрито провадження у справі за заявою про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами. Справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 січня 2020 року провадження у справі за вищевказаним позовом закрито.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 23 січня 2020 року, скасувати ухвалу суду від 03 лютого 2017 року та ухвалу від 10 лютого 2017 року, а заяву Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами повернути заявнику та поновити чинність рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2016 року.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами відсутній предмет спору, тому провадження у справі слід закрити, - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Незважаючи на виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року, яким його позовні вимоги було частково задоволені, наразі нерозглянутими є його позовні вимоги щодо суми компенсації моральної шкоди, суми стягнення заробітної плати, суми стягнення середнього заробітку та відмови у визнанні незаконним та скасуванні наказу №119 від 22 березня 2016 року про оголошення догани. Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно відкрив провадження за заявою Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та скасував рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» надало відзив на апеляційну скаргу, просило залишити апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 січня 2020 року - залишити без змін. 
При цьому відповідач зазначив, що наразі рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2016 року виконано у повному обсязі: поновлено ОСОБА_1 на посаді водія 3-го класу в автоколоні №1 Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» з 27 квітня 2016 року та стягнуто на його користь заробітну плату за період з 01 січня по 27 квітня 2016 року в сумі 2047,25 грн., заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27 квітня 2016 року по день ухвалення рішення в сумі 20003,36 грн., а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 
Крім того рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» звільнити його з посади водія 3-го класу в автоколоні №1 шляхом видачі наказу про звільнення з роботи 10 січня 2017 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України; стягнуто середній заробіток у зв`язку з непоновленням на роботі, стягнуто вихідну допомогу та моральну шкоду. 
Вказані обставини свідчать про те, що наразі відсутній предмета спору у справі № 641/4075/16-ц.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому частиною 2 ст. 353 ЦПК України передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Предметом апеляційної скарги є як ухвала Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 січня 2020 року, якою провадження у справі закрито, так і ухвала суду 03 лютого 2017 року про відкриття провадження у справі за заявою про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами та ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року, якою рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами та справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Зокрема, на час розгляду заяви Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами діяв ЦПК України в редакції в Закону № 4176-VI від 20.12.2011 року.
Відповідно до ст. 364-1 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду зави), заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, що надійшла до суду, передається судді, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.
Протягом трьох днів після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам статті 364 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами.
До заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, застосовуються правила статті 121 цього Кодексу.
Відкривши провадження за нововиявленими обставинами, суддя надсилає особам, які беруть участь у справі, копії заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 365 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду зави),передбачено, що заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. 
Розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. 
Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що виходячи зі змісту статей 364-1, 365 ЦПК перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення.
Таким чином після відкриття провадження за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд може в одному судовому засіданні скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
Матеріали справи свідчать про те, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року не відповідає вимогам закону.
Суд першої інстанції, скасовуючи рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, у порушення вимог закону, не вирішив питання про ухвалення нового рішення або залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення, а призначив справу до нового судового розгляду.
Крім того ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано за нововиявленими обставинами в повному обсязі, в той час коли у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами (а.с.172-177) заявник просив скасувати рішення лише в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Доводи апеляційної скарги в частині оскарження ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року, - спростовують висновки суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року слід скасувати.
Натомість посилання на наявність підстав для скасування ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року, якою відкрито провадження у справі за заявою про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами, - не приймаються до уваги, оскільки вказана ухвала постановлена судом відповідно до закону.
При цьому скасуванню також підлягає і ухвала Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 січня 2020 року про закриття провадження у справі, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Предмет спору - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.
Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» № 58-1/ОК від 27 квітня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України та поновлено ОСОБА_1 на посаді водія 3-го класу в автоколоні №1 Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» з 27 квітня 2016 року. Стягнуто з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів»  на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 січня по 27 квітня 2016 року в сумі 7714,33 грн. Стягнуто з Комунального підприємства « Комплекс з вивозу побутових відходів»  на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27.04.2016 року по день ухвалення рішення в сумі 36 557,40 грн. Стягнуто з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів»  на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн., стягнуто з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів»  на користь держави судовий збір в сумі 2204,80 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення (а.с.250-255 т.1).
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року змінено. Зменшено розмір стягнутої з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів»  на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01 січня 2016 року по 27 квітня 2016 року з суми 7714,33 грн. до 2047,25 грн. Зменшено розмір стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 квітня 2016 року по день ухваленні рішення з суми 36557,40 грн. до 20003,36 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.150-160 т.2).
У лютому 2017 року Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» звернулося до суду з заявою про перегляд рішення суду у спірних правовідносинах за нововиявленими обставинами у частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.172-177 т.2).
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами. Справу призначено до судового розгляду (а.с.220-221 т.2).
При цьому 16 лютого 2017 року постановами державного виконавця Комінтернівського відділу ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області закінчено виконавче провадження про стягнення з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 27 квітня 2016 року по день ухвалення рішення в сумі 20003,36 грн. Боржником сплачена сума боргу (а.с.236-241 т.2).
18 травня 2017 року постановою заступника начальника відділу ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року в частині стягнення з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01 січня 2016 року по 27 квітня 2016 року у сумі 2047,25 грн. (а.с.254 т.2).
30 жовтня 2017 року виконавче провадження про стягнення з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01 січня 2016 року по 27 квітня 2016 року у сумі 2047,25 грн. - закінчено у зв`язку з тим, що виконавчий документ № 641/4075/16-ц виконано у повному обсязі (а.с.77 т.3).
Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2018 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року - закрито у зв`язку з тим, що вказані судові рішення скасовані за нововиявленими обставинами; відомостей про результати нового розгляду матеріали справи не містять (а.с.63-65 т.3).
З матеріалів справи убачається, що рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» звільнити позивача з посади водія 3-го класу в автоколоні №1 шляхом видачі наказу про звільнення з роботи 10 січня 2017 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України згідно поданої заяви та надати ОСОБА_1 належно заповнену трудову книжку із записом про вказану підставу та дату звільнення. Стягнуто з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку з непоновленням його на роботі, стягнуто вихідну допомогу та моральну шкоду (а.с.105-111 т.3).
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відсутній предмет спору.
Натомість рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Апеляційна та касаційна скарга обгрунтовувалися позивачем незгодою із сумою компенсації моральної шкоди, сумою стягнення заробітної плати, сумою стягнення середнього заробітку та незгодою у відмові у визнанні незаконним та скасуванні наказу №119 від 22 березня 2016 року про оголошення догани.
Таким чином між сторонами досі існують неврегульованих питання щодо позовних вимог, в частині яких ОСОБА_1 відмовлено.
Виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року у повному обсязі та наявність рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2017 року,- не свідчить про відсутність предмету спору.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року та ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 січня 2020 року слід скасувати, а справу слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2017 року та ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23 січня 2020 року - скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   С.С. Кругова

                                                                Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 24.07.2020 року.