Ухвала
 
1 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 200/3009/18
провадження № 51-4224 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 30 липня 2020 року
встановив:
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду  від 30 липня 2020 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 27 травня 2020 року про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності та закриття кримінального провадження щодо неї, та призначено новий розгляд виділених матеріалів кримінального провадження № 52017000000000023 щодо                        ОСОБА_4 в суді першої інстанції.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 30 липня 2020 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2020 року, яким її визнано винуватою                           у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 Кримінального кодексу України,                           а вказаний вирок – без зміни.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушила питання про перевірку зазначених ухвал апеляційного суду в касаційному порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені                             у касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскільки ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 30 липня 2020 року, якою скасовано ухвалу  Вищого антикорупційного суду від 27 травня 2020 року та призначено новий розгляд виділених матеріалів кримінального провадження № 52017000000000023 щодо ОСОБА_4 у суді першої інстанції                                      не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, тому вона не може бути оскаржене у касаційному порядку.
Разом з цим, в частині оскарження ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 30 липня 2020 року, якою залишено без зміни вирок Вищого антикорупційного суду від 28 травня 2020 року щодо ОСОБА_4 , при звернені до касаційного суду касатор не дотрималася вимог п. 4, п. 5 ч. 2                    ст. 427 КПК. 
Відповідно до вимог ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того,  у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 30 липня 2020 року, ОСОБА_4 просить скасувати                у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Разом з цим, в обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, касатор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, всупереч  п. 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПКщодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши ОСОБА_4 строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                           ОСОБА_3