ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10746/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Шальєвої В.А., Юрко І.В.,   секретар судового засідання – Лащенко Р.В., за участі представника позивача – Шестерня Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу  Одеської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року (суддя у 1 інстанції Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі №160/10746/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"  до  Одеської митниці Держмитслужби про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернулося з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.07.2019 року №UA500060/2019/000077/2;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/00406.
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що позивач не погоджується з висновками відповідача щодо винесеної картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішенням про коригування митної вартості товарів, з огляду на те, що підприємством було надано усі необхідні документи, які підтверджують застосування основного методу за ціною контракту для митного оформлення товару.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасвано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.07.2019 року №UA500060/2019/000077/2. Визнано протиправним та скасовано картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2019/00406. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби судові витрати у розмірі 5846,81 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що  під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №UA500060/2019/0196741 від 02.07.2019 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Додатково подані позивачем документи не усунули наявних розбіжностей та декларантом не подані в повному обсязі документи згідно з переліком відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4  статті 53 МК України.
В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 02.07.2019р. позивачем до Одеської митниці задекларовано, шляхом подання електронної митної декларації № UA 500060/2019/019671 товар, посуд столовий із склокераміки  : арт. 0146BAV – Тарілка 21,5 см – 15696 шт.; арт. 0147 BAV – Тарілка 29 см – 5760 шт.; арт. 0127 BAV – Салатник 16 см – 29016 шт.; арт. 0128 BAV – Салатник 22,5 см – 15216 шт.; частина контейнера; арт. – 0147 BAV – Тарілка 29 см – 6000 шт.; арт. – 0141 BAV – Набір ємності із склокераміки 3 шт. 14 см, 16 см та 18 см із наявністю малюнків – 7200 наборів/21600 шт.; Торгівельна марка : CHINBULL; Виробник : WENZHOU HUISHUNDA INDUSTRIAL TRADE CO., LTD, Китай. Країна походження : CN.  Торгівельна марка: нема даних. Загальна сума заявленої митної вартості 69 472,03 дол. США.  Код товару 70131000.
Даний товар надійшов на адресу позивача на виконання зовнішньоекономічного контракту на поставку продукції №2759 – WН/CН від 15.07.2014р., укладеного між ТОВ “АТБ-МАРКЕТ” (Покупець) та Wenzhou Huishunda Industrial Trade Co., LTD (Продавець).
Відповідно до п. 2.2. контракту № 2759 – WН/CН -  ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB – Нингбо, КНР (у відповідності до “Інкотермс – 2000”), якщо інше не оговорено в специфікаціях, і включає в себе вартість завантаження товару у Постачальника, вартість всіх митних формальностей в країні Постачальника, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України.
Оплата товару, що поставляється згідно за  контрактом № 2759 – WН/CН від 15.07.2014р., здійснюється покупцем в доларах США шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця на підставі специфікації шляхом прямого банківського переказу по системі S.W.I.F.T.
На підтвердження митної вартості товару товариством надано до митного органу документи, передбачені чч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості відповідачем виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару повідомленням від 02.07.2019 р., зокрема, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі організацію перевезення та винагорода експедитору); виписка з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про вартісні якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
На виконання вимог митного органу листом від 03.07.2019 р. № 03/07/2019 позивач надав відповідачу пояснення щодо зауважень, які виникли у відповідача до поданих документів, а також: прайс - лист виробника товару б/н від 01.05.2019р., комерційну пропозицію б/н від 02.05.2019р., сертифікат походження товару № С193301025890053 від 13.05.2019р. 
Також, відповідно до положень ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України позивач протягом 80 днів з днів  випуску товару надав відповідачу разом із заявою від 10.09.2019 р. копії бухгалтерських платіжних документів ТОВ “АТБ-Маркет”: платіжне доручення № 1463 від 11.06.2019р.; swift № б/н від 13.06.2019р. до платіжного доручення № 1463 від 11.06.2019р.; заяву на купівлю іноземної валюти № 1463 від 11.06.2019р.; банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за послуги перевезення : платіжне доручення № 798764 від 23.07.2019р., платіжне доручення № 798767 від 23.07.2019р. (оригінали); акти прийому-передачі виконаних робіт № 431 від 02.07.2019р., № 432 від 02.07.2019р. від ТОВ “Глобал Форвардінг” до Договору транспортного експедирування № 88187 від 09.04.2019р.; виписки з бухгалтерської документації (Картка рахунку: 63.2 на 05.09.2019 р. (оригінал); прайс – лист б/н від 01.05.2019р. від продавця оцінюваних товарів; комерційна пропозиція б/н від 02.05.2019р. від продавця оцінюваних товарів; експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО – 1973/1 від 02.09.2019 р., сертифікат походження товару № С193301025890053 від 13.05.2019р.
03.07.2019 р. митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA500060/2019/000077/2, відповідно до якого різниця митних платежів  (з ПДВ) від митної вартості, визначної підприємством та скоригованої митницею склала 261 720,76 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Згідно зі статтями  49,  50 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Приписами частини 1 статті  51, частини 1 статті  52 Митного кодексу України  визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
За змістом частини 2  статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин 1 та 2  статті 53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Перелік додаткових документів, які зобов`язаний подати декларант або уповноважена ним особа у разі якщо документи, зазначені у частині другій  статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари визначені частинами третьою, четвертою  статті 53 цього кодексу.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята  статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до  статті 55 Митного кодексу України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з частиною шостою  статті 54 Митного кодексу України  орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Пунктом першим частини четвертої  статті 54 Митного кодексу України  встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом  статті 57 Митного кодексу України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
Частинами 2 та 3  статті 58 Митного кодексу України  передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За правилами частин 4 та 5  статті 58 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отже, відповідно до вказаних правових норм, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю, до них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
Законодавчими нормами чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Приписи вказаних правових норм зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені  статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
При цьому слід зазначити, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого до декларування товару, а з оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості товару не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі поданих позивачем документів.
Посилання відповідача про не надання позивачем витребуваних документів при митному оформленні є безпідставними, оскільки всі необхідні документи для здійснення митного оформлення товару були надані ТОВ “АТБ-МАРКЕТ” при митному оформленні, які містять усі наявні у підприємства документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, а тому вони повною мірою підтверджують інвойсну вартість товару, єдину складову митної вартості товару.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Таким чином, подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів  Митного кодексу України  надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а тому спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року в адміністративній справі №160/10746/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"  до  Одеської митниці Держмитслужби про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року в адміністративній справі №160/10746/19 - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15 липня 2020 року, в повному обсязі постанова складена 20 липня 2020 року. 
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.   

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко