Справа № 991/4642/20
Провадження №11-сс/991/545/20
суддя 1 інст. ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_6 , 
прокурор не з`явився,
               розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду  апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и л а:

       Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні скарги про визнання бездіяльності НАБ України протиправною та зобов`язання внести до ЄРДР дані за заявою про вчинення прокурором м.Києва злочину, передбаченого ст.364 КК України. Підставою ухвалення рішення зазначає відсутність факту бездіяльності уповноважених осіб НАБ України, оскільки заява від 04 червня 2020 року не містить достатніх відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, а також скерування даної заяви до Державного бюро розслідувань.
       Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_6 звернувся 23 червня 2020 року з апеляційною скаргою до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Вважає, що у рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як викладені у судовому рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для його скасування відповідно до ч.1 ст.409 КПК України. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року та зобов`язати повторно розглянути скаргу, посилаючись, що право на апеляційне оскарження передбачено рішенням Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року за конституційною скаргою ОСОБА_7 .
       У судовому засіданні ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовільнити в повному обсязі та дав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в апеляційній скарзі. Просив поновити строк на апеляційне оскарження, так як повний текст ухвали слідчого судді отримав 23 червня 2020 року і саме з неї довідався про мотиви прийнятого рішення, які, на його думку, є підставою для скасування ухваленого рішення слідчого судді.
       Прокурор у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду. 
       Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
       Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. 
       Другий сенат Конституційного Суду України 17 червня 2020 року ухвалив Рішення у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 , яким визнав неконституційними положення частини третьої статті 307 КПК України, у зв`язку з чим дана ухвала слідчого судді підлягає оскарженню в апеляційноу порядку.
       Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
       Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене цим Кодексом.
       Копію повного тексту ухвали ОСОБА_6 отримав 23 червня 2020 року, а тому колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку для апеляційного оскарження підлягає до задоволення.
       Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
       Згідно ст.2 КПК України в редакції 2012 року завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
       Згідно ст.400-8 КПК України в редакції 1960 року заяви про перегляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами заінтересовані особи, підприємства, установи, організації і посадові особи подають прокуророві. Прокурор у всіх випадках, коли йому стануть відомі нові обставини в справі, зобов`язаний особисто або через органи дізнання чи слідчих провести необхідне розслідування цих обставин. З метою перевірки заяви прокурор вправі витребувати справу із суду. Коли прокурор не вбачає підстав для перегляду справи в зв`язку з нововиявленими обставинами, він відмовляє в цьому своєю вмотивованою постановою, про що повідомляє осіб та підприємства, установи, організації, які подали заяви. Ця постанова прокурора може бути оскаржена вищестоящому прокуророві.
       Відповідно до п.15 Розділу ХІ "Перехідні положення" КПК України в редакції 2012 року апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".
       Згідно ст.236 КПК України в редакції 1960 року "Оскарження дій прокурора" скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі подається вищестоящому прокуророві, який її розв`язує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу. Дії прокурора можуть бути оскаржені до суду. Скарги на дії прокурора розглядаються судом першої інстанції при передньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
       Із заяви про вчинення злочину ОСОБА_6 слідує, що ним подавались заяви про перегляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами, які залишені без розгляду, а тому він вважає, що має місце злочин і звертається із відповідною заявою. 
       У судовому засіданні на підтвердження своїх доводів ОСОБА_6 надав суду відповідь прокуратури міста Києва, з якої слідує, що ОСОБА_6 неодноразово, в порядку, передбаченому ст.400-8 КПК України в редакції 1960 року, звертався із заявами про перегляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами та вони були розглянуті, рішення прокурора були предметом оскарження в судовому порядку. Тому колегія суддів вважає, що, зазначені ним обставини про наявність даних, які є підставою для внесення даних до ЄРДР, не відповідають дійсності. 
       Крім цього, перегляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами є неможливим, оскільки матеріали провадження знищені за строком зберігання. Про вказані обставини заявнику відомо, оскільки саме він надав колегії зазначену відповідь та обставини, зазначені у ньому, ним у судовому засіданні не спростовано. 
       У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, зі з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вірного вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування з доводів, зазначених вище.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
       На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 117, 214, 303-304, 306-307 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_6 .
     У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Головуючий суддя                                                                         ОСОБА_2 

       судді:                           ОСОБА_3 

                                 ОСОБА_4