Номер провадження: 22-ц/813/2340/20 
Номер справи місцевого суду: 522/6585/18
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2020 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Потопальського Сергія Миколайовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 24483,70 грн., -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», місцезнаходження: м. Одеса, вул. Л. Толстого, про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 24483,70 грн. за збитки, завдані автомобілю TOYOTA Corolla 2001 року випуску, номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачці, у зв`язку з падінням на автомобіль з даху будинку листа шиферу.
Позов подано з підстав відшкодування шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Автомобіль TOYOTA COROLLA, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності.
Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 є КП ЖКС «Порто-Франківський».
04 січня 2015 року з даху багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 зірваний лист шиферу впав на належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль TOYOTA COROLLA.
Згідно з висновком №4138 автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого під час події 04.01.2015 року, дорівнює 9800,91 грн.
Відповідно до рахунку ТОВ «ВІДІ Пальміра» від 13.04.2018 року, вартість ремонту автомобілю, що належить ОСОБА_1 становить 22035,33 грн, і саме зазначену суму збитку позивач бажає отримати від відповідача, що і стало приводом для звернення до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково, постановлено:
стягнути з Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» (код ЄДРПОУ 35303262) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 9800,91 грн. (дев`ять тисяч вісімсот гривень 91 коп.);
в іншій частині позовних вимог відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

21 жовтня 2019 року представником ОСОБА_1  – адвокатом Потопальським Сергієм Миколайовичем було подано апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року, відповідно до якої позивач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 22035,33 гривень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на наступні порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Так, судом першої інстанції при визначенні розміру шкоди було взято до уваги лише висновок автотоварознавчої експертизи №4138 та не було взято до уваги наданий позивачем розрахунок ТОВ «ВІДІ Пальміра» від 13 квітня 2018 року, не надавши будь-яких мотивів відмови та не стягнувши з відповідача амортизаційні витрати та інфляційний індекс витрат. 
11 грудня 2019 року представником Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
При цьому посилаючись на те, що подія, під час якої було завдано шкоди автомобілю позивача сталась 04.01.2015 року, висновок автотоварознавчої експертизи було складено 04.09.2015 року, рахунок ТОВ «ВІДІ Пальміра» датовано 13.04.2018 року. При цьому сума розрахунку від 13.04.2018 року перевищує більш ніж у два рази суму, визначену висновком експерта у 2015 році у зв`язку з додаванням нових елементів, що підлягають заміні. 
Також звертає увагу на те, що відповідач категорично не погоджується із застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права в частині поновлення процесуальних строків на звернення до суду із відповідним позовом та норм матеріального права в частині встановлення причинно-наслідкового зв`язку між подією, що сталась та виною відповідача.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2019 року апеляційне провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Потопальського Сергія Миколайовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 24483,70 грн. було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Автомобіль TOYOTA COROLLA, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 114).
Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 є КП ЖКС «Порто-Франківський», що підтверджується листом КП ЖКС «Порто-Франківський» від 14.05.2019 року вих.№ К-596.
Сторонами не заперечувалось, що 04 січня 2015 року з даху багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 зірваний лист шиферу впав на належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль TOYOTA COROLLA, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно з висновком №4138 автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого під час події 04.01.2015 року, дорівнює 9800,91 грн. (а.с. 14-22).
Відповідно до рахунку ТОВ «ВІДІ Пальміра» від 13.04.2018 року вартість ремонту ТЗ TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 22 035, 33 гривень (а.с. 23).

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової шкоди, які регулюються нормами ЦК України.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позов обґрунтований та доведений, деліктні зобов`язання передбачають презумпцію вини відповідача і під час розгляду справи відповідач не спростував свою вину, що є підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати шкоду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ч.ч.1,2 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. 
Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом із тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.
Причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням автомобіля позивача та бездіяльністю КП «ЖКС «Порто-Франківський» як балансоутримувача будинку АДРЕСА_2 встановлено судом першої інстанції на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та не спростовано відповідачем під час розгляду справи.
Відсутність своєї вини у завданні позивачу шкоди КП «ЖКС «Порто-Франківський» не доведено.
Установивши, що балансоутримувач будинку АДРЕСА_2 неналежним чином утримував вказаний будинок, внаслідок чого позивачу завдано майнової шкоди пошкодженням його автомобіля в результаті падіння з будинку шиферу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення на відповідача відповідальності за завдану шкоду.
Статтею 22 ЦК України позивачу, як особі якій завдано збитків в зв`язку із пошкодженням майна гарантовано право на їх повне відшкодування.
Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).
Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.
Колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір шкоди визначений висновком №4138 автотоварознавчої експертизи по визначенню суми матеріального збитку, завданого власнику автомобілю TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Колегія також погоджується з висновкому суду першої інстанції щодо неприйняття наданого позивачем рахунку ТОВ «ВІДІ Пальміра» від 13.04.2018 року, відповідно до якого вартість ремонту автомобілю, що належить ОСОБА_1 становить 22035,33 грн, оскільки позивачем не доведено, що необхідність проведення саме цих ремонтних робіт, пов`язана з пошкодженням її автомобіля 04.01.2015 року, а також з огляду на що розрахунок складено через три роки після настання події.
Доводи і аргументи представника відповідача у відзиві на скаргу стосовно доведеності позовних вимог і обґрунтованості рішення суду не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вказане рішення представником відповідача не оскаржувалось.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем доведено факт спричинення йому матеріальної шкоди саме відповідачем. Висновки суду щодо доведеності позовних вимог є законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і не спростовані відповідачем.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення у незмінні частині відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.103 ЦПК України).
ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1 п.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Потопальського Сергія Миколайовича– залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 24483,70 грн.– залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 03 липня 2020 року.
Головуючий:                                                                                  О. В. Князюк

Судді:                                                                                  О.М. Таварткіладзе

                А.П. Заїкін