П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/4259/19	

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв
Повний текст судового рішення складений 10.03.2020р.
                                                                                                        
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, - 

В С Т А Н О В И В:

29.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (нині - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця від 07.07.2016р. ВП №51505355 про стягнення виконавчого збору у розмірі 529029,74грн.; від 03.01.2017р. ВП №53230773 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 529029,74грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.03.2020р. позов задоволений.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.  
Судом встановлено, що 20.05.2015р. між ОСОБА_1 (заставодавець) та ПАТ «ПроКредит Банк» (заставодержатель) укладено договір застави рухомого майна №315763-Д32, згідно умов якого для забезпечення повного виконання Рамкових угод від 16.04.2013р. №№FW501/755; FW501/756 (з усіма майбутніми змінами) між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Ніка Меблі», заставодавець передає у заставу транспортний засіб: легковий хетчбек В , марка SEAT, модель LEON, 2014 року випуску, чорного кольору, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 4801, 20.12.2014р. /а.с.15-19/
15.06.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., на підставі ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.18 Цивільного кодексу України, п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб: легковий хетчбек В , марка SEAT, модель LEON, 2014 року випуску, чорного кольору, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 4801, 20.12.2014р., переданого  у заставу на підставі вищезазначеного договору, на користь ПАТ «ПроКредит Банк» в розмірі: загальна сума заборгованості - 5287797,39грн.; відшкодування витрат по триманню виконавчого напису - 2500грн. /а.с.71-72/
Постановою головного державного виконавця від 19.07.2016р. ВП №51505355 накладено арешт на транспортний засіб: легковий хетчбек В, марка SEAT, модель LEON, 2014 року випуску, чорного кольору, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить боржнику ОСОБА_1 . Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить божнику. /а.с.73-74/
Листами Регіонального сервісного центру в Миколаївській області від 29.07.2016р. №31/14-2437; 10.11.2016р. №31/14-36-37повідомлено головного державного виконавця про те, що вищезазначений автомобіль, ще до винесення постанови від 19.07.2016р. ВП №51505355 був перереєстрований з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 /а.с.75-76/
Постановою головного державного виконавця від 07.07.2016р. ВП №51505355, на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 529029,74грн. /а.с.20/
Постановою головного державного виконавця від 21.12.2016р. ВП №51505355 виконавчий документ: виконавчий напис №1133 виданий 15.06.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. /а.с.24-25/
Постановою головного державного виконавця від 03.01.2017р. ВП №53230773 відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.07.2016р. ВП №51505355 у розмірі 529029,74грн. /а.с.21/
Крім того, постановою головного державного виконавця від 31.10.2019р. ВП №53230773 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 /а.с.22-23/ 
Не погоджуючись з постановами від 07.07.2016р. ВП №51505355 про стягнення виконавчого збору у розмірі 529029,74грн.; від 03.01.2017р.  ВП №53230773 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 529029,74грн., позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступних висновків.
Частиною 2   статті 19 Конституції України   передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені   Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV (надалі - Закон України №№606-XIV) та Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (надалі - Закон України №1404-VIII).
Згідно з ч.1   ст.1 Закону України №606-XIV    виконавче   провадження  як  завершальна стадія  судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших  органів (посадових осіб), які провадяться на підставах,  в межах повноважень та у  спосіб, визначених цим  Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі-рішення).
Частиною 1   ст. 2 Закону України №606-XIV зазначено, що примусове  виконання  рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить  до  системи органів Міністерства юстиції України.
Частиною 1 ст.5 Закону України №606-XIV передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. 
Частинами 1-3 ст.28 Закону України №606-XIV визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк,  встановлений  ч.2  ст.25 цього Закону для самостійного  його  виконання,  постановою  державного виконавця з  боржника  стягується  виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми,  що  підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що  підлягає  передачі  стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання  боржником  у той самий строк рішення, за яким боржник  зобов`язаний  особисто  вчинити  певні  дії  або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян  з  боржника  -  юридичної  особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого  документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного  його  виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова  про  стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
Виконавчий  збір не стягується за виконавчими документами про  конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту   на  майно  для  забезпечення  позовних  вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів,  накладених  відповідно до вимог  цього  Закону,  за  виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у  випадку,  передбаченому ч.2 ст.27 цього Закону, та  у  разі  виконання  рішень  у  порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». 
Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа  державному  виконавцеві  виконавчий  збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.
Відповідно до п.3.7 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої   наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст.28 Закону.
Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у ч.1 ст.28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.
Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.
При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.
З огляду на вищевикладене вбачається, що виконавчий збір стягується постановою державного виконавця при першому надходженні йому виконавчого документа у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що  підлягає  передачі  стягувачу за виконавчим документом та за умови невиконання боржником рішення майнового характеру у строк,  встановлений  ч.2 ст.25 Закону України №606-XIV для самостійного  його  виконання.
На наступний день після закінчення строку самостійного виконання боржником рішення майнового характеру, державним виконавцем прийнято постанову від 07.07.2016р. ВП №51505355, на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 529029,74грн., який склав 10% від загальної суми заборгованості третьої особи перед стягувачем. /а.с.20/
Разом з тим, відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави  в  разі,  якщо  в  момент  настання  терміну    виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Звернення  стягнення  на  заставлене  майно  здійснюється  за рішенням  суду  або  третейського  суду,  на  підставі виконавчого напису  нотаріуса,  якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Так, згідно договору застави рухомого майна №315763-Д32, ОСОБА_1 передав у  заставу транспортний засіб: легковий хетчбек В , марка SEAT, модель LEON, 2014 року випуску, чорного кольору, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 4801, 20.12.2014р. /а.с.15-19/
15.06.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., на підставі ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.18 Цивільного кодексу України, п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб: легковий хетчбек В , марка SEAT, модель LEON, 2014 року випуску, чорного кольору, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 4801, 20.12.2014р., переданого  у заставу на підставі вищезазначеного договору, для задоволення ПАТ «ПроКредит Банк» в розмірі: загальна сума заборгованості - 5287797,39грн.; відшкодування витрат по триманню виконавчого напису - 2500грн. /а.с.71-72/
Таким чином, на виконання вимог ст.28 Закону України №606-XIV, державний виконавець повинен був стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 10 відсотків вартості майна боржника, що  підлягає  передачі  стягувачу за виконавчим документом, тобто 10 відсотків від вартості  транспортного засобу:  легковий хетчбек В, марка SEAT, модель LEON, 2014 року випуску, чорного кольору, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Оскільки, державним виконавцем стягнуто з позивача іншу суму виконавчого збору, а саме 529029,74грн., яка складала 10% від загальної суми заборгованості третьої особи перед стягувачем, то винесена ним постанова від 07.07.2016р. ВП №51505355 про стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Оскільки, колегія суддів дійшла до висновку щодо протиправності постанови державного виконавця від 07.07.2016р. ВП №51505355 про стягнення виконавчого збору в розмірі 529029,74грн., то і постанова від 03.01.2017р.  ВП №53230773 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 529029,74грн. є, також, протиправною та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
На підставі викладеного, суд першої інстанції при вирішенні справи повно дослідив обставини справи та правильно застосував норми матеріального закону, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.
          Керуючись ст.ст. 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.