УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/6807/19 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого – судді Трояновської Г.С.        
суддів: Павицької Т.М.,        Миніч Т.І.,                
з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В., 
                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 274/6807/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову
 за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - Михніцького Геннадія Юльяновчиа на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в обгрунтування якої зазначила, що 03.04.2007 між нею та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 614 кв.м під вказаним будинком. В подальшому, 05.04.20007 ОСОБА_2 розрахувалася за вказаним договором, але у фактичне володіння не вступила до теперішнього часу. Зазначила, що вона (заявниця) до теперішнього часу проживає у вказаному будинку та здійснює за ним догляд і сплачує за комунальні послуги. Між нею та ОСОБА_2 із 2007 року існує домовленість щодо розірвання зазначеного вище договору купівлі –продажу, проте до теперішнього часу остання будь-яких дій, спрямованих на реалізацію намірів не вчинила. Таким чином ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовною заявою про розірвання згаданого договору купівлі-продажу. Проте їй стало відомо, що житловий будинок і земельна ділянка можуть бути відчужені, що в подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про розірвання договору купівлі-продажу зазначеної нерухомості. Виходячи із наведеного, просила накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку, з кадастровим номером 1810400000:01:030:0030 що за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою АДРЕСА_1 суду Житомирської області від 28.10.2019 заяву задоволено. Накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку, з кадастровим номером 1810400000:01:030:0030 що за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить  ОСОБА_2 , ідн.номер НОМЕР_1 .
16.04.2020 АТ «Альфа-Банк» направило заяву про скасування заходів забезпечення позову, в обгрунтування якої вказало, що 09.08.2007 між АКБ СР "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №286/25-477, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 76 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ОСОБА_2 та АКБ СР "Укрсоцбанк" було укладено іпотечний договір з майновим поручителем від 09.08.2007, який посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Пашковським Я.А. за реєстровим №2137. Згідно договору іпотеки банку було передано житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказав, що ухвала суду від 28.10.2019 обмежує права АТ "Альфа-Банк" на реалізацію заставного майна з метою погашення кредитної заборгованості. Ухвалу було постановлено до відкриття провадження у справі - 28.09.2019, а позов протягом десяти днів з дня подання заяви про забезпечення позову подано не було, тому вважає, що зазначена ухвала повинна бути скасована.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року у задоволенні клопотання АТ «Альфа-Банк» про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, АТ "Альфа-Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову – про задоволення вимог заяви про скасування заходів забезпечення позову.  Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до мотивів заяви про скасування заходів забезпечення позову. Крім того, представник Банку наголошує, що заходи забезпечення позову суд повинен був скасувати з власної ініціативи у зв`язку із неподанням позову в 10-денний термін з часу подання заяви про забезпечення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.04.2020 року – без змін. Зазначає, що судом не виносилась ухвала про відмову у відкритті провадження у справі №274/6807/19 та у поверненні позовної заяви. Вказує, що представником АТ "Альфа-Банк" не наведено підстав обмеження прав стягувача.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із такого.
Відмовляючи у задоволенні заяви АТ "Альфа-Банк" про скасування заходів позову, суд першої інстанції виходив із того, що представником АТ "Альфа-Банк" не наведено підстав обмеження прав стягувача, нагальності та необхідності скасування вжитих заходів забезпечення позову, що і вимагає відхилити направлене клопотання.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, мотивуючи таким.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України  поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є  накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч.ч. 1, 9, 10 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Водночас, згідно положень ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.
Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Матеріалами справи підтверджено, що із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 звернулася 25.10.2019 (а.с. 3).
Встановлено, що 17.01.2020 ОСОБА_1 подала до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області позов до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 614 кв.м під вказаним будинком (справа № 274/349/20).
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.02.2020 відкрито провадження у справі.
Як свідчать відомості ЄДРСР по справі № 274/349/20 спір між сторонами стосовно розірвання правочину, предметом якого є забезпечене майно, триває до теперішнього часу. 
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що у разі зняття забезпечення позову, накладеного ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.10.2019, існує реальна загроза відчуження нерухомого майна, оскільки з моменту постановлення ухвали, попри наявність заборони відчуження майно висталено на електронні торги (а.с. 21). 
Оскільки спір судом не вирішено, потреба у забезпеченні позову не відпала, а відтак відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову з метою виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності вжиття заходів забезпечення позову та наявності підстав для їх скасування є необґрунтованими  оскільки в силу приписів ст. 149 ЦПК України, вжиття заходів забезпечення позову у справі, що розглядається в порядку цивільного судочинства, можливе як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії, а події, які можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення згідно положень ч. 13 ст. 158 ЦПК України, в межах цієї справи не відбулися.
Крім того, колегія суддів зазначає, що скасування заходів забезпечення позову, застосованих судом, який постановляв ухвалу, має пов`язуватися зі зміною обставин, які були підставою для постановлення ухвали на час розгляду заяви про забезпечення позову, а не з питаннями законності постановлення ухвали. В даній справі такі обставини не змінилися та продовжують існувати.
Таким чином ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального законодавства та в розумінні положень ст. 375 підстави для її скасування відсутні.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

 Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - Михніцького Геннадія Юльяновчиа залишити без задоволення.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 01.07.2020.

Головуючий Судді