ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

21 липня 2020 року 
справа № 640/18944/18
адміністративне провадження № К/9901/14976/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.  А., Олендера І. Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року у складі судді Каракашьяна С. К.,
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у складі суддів Земляної Г. В., Парінова А. Б., Собківа Я. М.,
у справі № 640/18944/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІК» 
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, 

УСТАНОВИВ:

РУХ СПРАВИ

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НІК» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування наказу від 13 лютого 2017 року №1008 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «НІК» (313005795)», визнання противними дії Головного управління ДФС у м. Києві по проведенню перевірки, результати якої оформлені актом від 14 березня 2017 року №82/26-15-14-02-02/31305795, визнання протиправним та скасування рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 13 квітня 2017 року №0001971402, №0001981402.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 11 березня 2019 року позов задовольнив частково, визнав протиправними дії Головного управління ДФС в місті Києві по проведенню перевірки Товариства, результати якої оформлені актом від 14 березня 2017 року, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 13 квітня 2017 року №0001981402, №0001971402.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року за результатом розгляду апеляційної скарги податкового органу в межах її доводів та вимог, а саме в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу задовольнив, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 квітня 2017 року №0001981402 та №0001971402 скасував, провадження у справі № 640/18944/18 в цій закрив. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року залишив без змін. 

За результатами касаційного перегляду Верховний Суд постановою від 20 листопада 2019 року у справі №640/18944/18 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року залишив без змін, а касаційну скаргу Товариства - без задоволення.

11 лютого 2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд, в результаті апеляційного перегляду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року в частині вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДФС в місті Києві по проведенню перевірки Товариства, результати якої оформлені актом від 14 березня 2017 року, ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу відповідача залишив без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року в цій частині залишив без змін.

Предметом касаційного перегляду у цьому провадженні є рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі № 640/18944/18.

Ухвалюючи ці рішення у справі, суди попередніх інстанцій визнали правомірними дії податкового органу по призначенню перевірки позивача. При цьому, суди встановили об`єктивно неможливим вручення 13 лютого 2017 року наказу зі змінами, які були внесені наказом від 16 лютого 2017 року, з огляду на що дійшли висновку, що відповідач протиправно вчинив дії по проведенню перевірки позивача, без вручення до початку проведення перевірки копії наказу.

17 червня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга податкового органу.

24 червня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження за касаційною скаргою відповідача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі № 640/18944/18 на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)та витребувано справу з суду першої інстанції.

2 липня 2020 року справа № 640/18944/18 надійшла до Верховного Суду. 

Позивач відзив на касаційну скаргу податкового органу не надав, що не перешкоджає її розгляду по суті.

ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 640/18944/18 є пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема відповідач зазначив про порушення судами норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.  

В касаційні скарзі відповідач не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями, вважає, що вони ухвалені у зв`язку з грубим порушенням судами норм процесуального права, а саме частин першої, другої статті 122, пункту 8 частини першої статті 240, статті 319 КАС України.

Відповідач наголошує, що копію наказу про проведення перевірки від 13 лютого 2017 року №1008 цього ж дня вручено представнику Товариства ОСОБА_1 за довіреністю від 21 січня 2017 року. Відповідач зазначав, що перевірку проведено з відома директора ОСОБА_2 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_3 . В журналі реєстрації перевірок вчинено записи від 14 лютого 2017 року, 16 лютого 2017 року, 21 лютого 2017 року, що підтверджено у тому числі показами свідка ОСОБА_4 . Ці факти, за позицією податкового органу, не враховано судом першої інстанції та проігноровано судом апеляційної інстанції.

Скаржник доводить, що позов Товариства в частині вимог про визнання протиправними дій по проведенню перевірки, результати якої оформлено актом від 14 березня 2017 року № 82/26-15-14-02/31305795, поданий з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, у зв`язку з чим відповідач заявив клопотання про залишення без розгляду позову у цій частині. Таке правозастосування викладено в постанові Верховного Суду, прийнятої у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18. Проте, суд першої інстанції протокольною ухвалою вказане клопотання відхилив без жодного обґрунтування, що є грубим порушенням частин першої, другої статті 122, статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, що є самостійною підставою для скасування рішення в цій частині та залишення позову без розгляду, а Шостий апеляційний адміністративний суд проігнорував факт подання позову  з пропуском строку у цій частині позовних вимог.

Відповідач просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі № 640/18944/18 в частині визнання протиправними дій по проведенню перевірки та прийняти нове рішення, яким залишити позов у цій частині без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суди попередніх інстанцій установили, що слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року по справі №757/3250/17-к винесено ухвалу за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва в межах кримінального провадження від 30 серпня 2016 року №32016100060000108 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України. Цією ухвалою призначено позапланову документальну перевірку Товариства, проведення якої доручено співробітникам Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідач видав наказ від 13 лютого 2017 року №1008, яким наказав провести документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2015 року по 19 січня 2017 року.

Підставою для проведення даної перевірки визначено доповідну записку управління аудиту у сфері торгівлі та послуг від 10 лютого 2017 року №412/26-15-14-02-02.

16 лютого 2017 року відповідач виніс наказ №1162 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 13 лютого 2017 року №1008», згідно з яким абзац перший констатуючої частини виклав у іншій редакції, з зазначенням, в якості підстави для його винесення, вищезазначену ухвалу слідчого судді.

За результатом проведеної перевірки, відповідач склав акт перевірки від 14 березня 2017 року №83/26-15-14-02-2/31305795 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «НІК» (код 31305795) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2015 року по 19 січня 2017 року.

Перевіркою встановлено порушення Товариством пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 4 055 945 грн, в тому числі за 2015 рік на суму 4055945 грн; пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 3 755 505 грн, у тому числі за грудень 2015 року на суму 3 755 505 грн.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 13 квітня 2017 року №0001971402, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 5 633 258 грн (за основним платежем 3 755  505 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 1 877  753 грн) та від 13 квітня 2017 року №0001981402, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 4 055 945 грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, в частині що оскаржується, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в акті перевірки зазначено, що копію наказу про проведення перевірки від 13 лютого 2017 року №1008 (зі змінами) було вручено представнику за довіреністю 13 лютого 2017 року, перевірку проведено з відома директора та в присутності головного бухгалтера, разом з тим, об`єктивно неможливим є вручення 13 лютого 2017 року наказу зі змінами, які були внесені наказом від 16 лютого 2017 року, з огляду на викладене, відповідач протиправно вчинив дії по проведенню перевірки позивача, без вручення до початку проведення перевірки копії наказу.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, далі - КАС України)

Частина третя статті 3 КАС України передбачає, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами третьою, четвертою статті 123 КАС України встановлено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункт 3 частини третьої статті 44 КАС України).

Згідно з частинами першою, другою статті 166 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За положеннями частин третьої, четвертої статті 246 КАС України в описовій частині рішення зазначаються, зокрема, заяви, клопотання учасників справи. У мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Як убачається з матеріалів справи, від представника відповідача 3 січня 2019 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у якій, серед іншого, зазначено, що позов Товариства про визнання протиправним наказу від 13 лютого 2017 року, дій по проведенню перевірки очевидно поданий з пропущенням строку звернення до суду в порушення частин першої, другої статті 122 КАС України.

Суд дослідив протокол судового засідання від 4 лютого 2019 року, прослухав звукозапис попереднього судового засідання (з 13:32:28 до13:38.51, том 1, а. с. 172 - 173) та установив, що суд першої інстанції відхилив протокольною ухвалою заяву податкового органу про залишення позовної заяви без розгляду з посиланням на позицію Верховного Суду, а саме, що позов про визнання протиправним наказу про призначення перевірки та дій по її проведенню може бути поданий в межах 1095 днів.

В рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року відсутні обґрунтовані мотиви суду щодо відхилення заявленого відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду, окремого судового рішення суд першої інстанції не ухвалював, що свідчить про необґрунтоване відхилення клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції аналогічним доводам відповідача, викладеним в апеляційній скарзі, правової оцінки не надав. Таке порушення судами норм процесуального права є підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд.

Верховний Суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2020 року у справі №520/6895/19. Зокрема в цій справі Суд зауважив, що «особливість наказу про призначення податкової перевірки як акта індивідуальної дії полягає в тому, що він є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом виконання», «…законодавець в абзаці першому пункту 56.18. статті 56 Кодексу під висловом «або інше рішення контролюючого органу» розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків», «Податковий кодекс України не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження наказу про призначення перевірки, тому в даному випадку застосуванню підлягає загальний строк звернення до суду, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України».

ВИСНОВКИ СУДУ

Пунктом другим частини другої статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд визнає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення судів - скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ: 

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі № 640/18944/18 скасувати.

Справу № 640/18944/18 направити на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р. Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                     І. А.  Гончарова

                                                                                                              І. Я. Олендер