Номер провадження: 33/813/456/20
Номер справи місцевого суду: 509/6695/19 
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року                                                                                м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого – адвоката Вергелеса Ю.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого - адвоката Вергелеса Ю.О. на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 

у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення,

Обставини справи та вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №096411 від 04 грудня 2019 року ОСОБА_2 , 04 грудня 2019 року об 11 год. 45 хв. по вул. Базова, 17 у смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області, керуючи автомобілем «BMW», державний номер НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, не впевнилася у безпеці свого маневру, виконуючи розворот, не надала перевагу у русі автомобілю «VOLVO», державний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 , який рухався позаду у попутному напрямку, та скоїла з ним зіткнення.
Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані інспектором поліції за ст.124 КУпАП. 
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, адвокат Вергелес Ю.О. подав апеляційну скаргу в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , в якій просив скасувати оскаржену постанову та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суддя суду першої інстанції неповно та однобоко з`ясував фактичні обставини справи, оскільки не надав оцінки доказам винуватості ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, які містяться в матеріалах справи та не навів підстав з зазначенням мотивів з яких суд відкинув такі докази, а лише зазначив, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження та були спростовані наданими ОСОБА_2 поясненнями.

В перше судове засідання апеляційного суду призначене на 09 годину 30 хвилин 10 квітня 2020 року ОСОБА_2 не з`явилась, але надіслала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки через запроваджений на території України карантин вона не мала можливості прибути до Одеського апеляційного суду
В наступне судове засідання призначене на 10 годину 00 хвилин 22 травня 2020 року ОСОБА_2 повторно не з`явилась та надіслала аналогічну заяву про відкладення розгляду справи.
Розгляд справи було втретє відкладено на 23 червня 2020 року, проте і цього разу ОСОБА_2 до Одеського апеляційного суду не прибула. 
Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 систематично не з`являючись в судові засідання за викликом свідомо зловживає своїми процесуальними правами з метою затягнути розгляд апеляційної скарги представника потерпілого на невизначений період часу. Крім того, ОСОБА_2 мала можливість залучити до участі у справі захисника, що вона не зробила. 
Крім того, з 22 травня 2020 року була відновлена робота громадського транспорту в Одеській області, а тому ОСОБА_2 мала можливість прибути в судові засідання апеляційного суду. 
Згідно з ч.7 ст.11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.
За таких обставин ОСОБА_2 мала можливість звернутися до апеляційного суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та надати суду апеляційної інстанції пояснення щодо фактичних обставин справи. 
Європейський суд з прав людини у п.35 рішення по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989 року, зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». 
Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд здійснив всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи стосовно неї, проте остання тричі не з`явившись в судові засідання свідомо позбавила себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати суду пояснення щодо фактичних обставин справи.
Враховуючи вимоги ч.6 ст.294 КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути апеляційну скаргу представника потерпілого – адвоката Вергелеса Ю.О. без участі ОСОБА_2 . 

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Вергелеса Ю.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків. 

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Положеннями ст.245 КУпАП встановлено що, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.        
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.
Згідно з положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Обґрунтовуючи свій висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення суд першої інстанції обмежився лише одним реченням та зазначив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження та були спростовані наданими поясненнями.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, допустив неповноту судового розгляду, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення.
За таких обставин постанова суду першої інстанції не може бути визнана обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а отже є незаконною. 
Під час апеляційного розгляду судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 .
На переконання апеляційного суду в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №096411 від 04 грудня 2019 року, зі змістом якого не погодилась ОСОБА_2 , міститься достатньої інших доказів, які вказують на те, що саме з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 04 грудня 2019 року за її участі та за участі водія ОСОБА_1 .
Зокрема, зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що ділянка дороги на якій сталось ДТП регулювалась дорожнім знаком 5.17.1 «Напрямок руху по смугах» (фото додається до апеляційної скарги).
Таким чином ділянка дороги на якій відбулась дорожньо-транспортна пригода мала чотири смуги на проїзній частині, а саме одну смугу – в напрямку руху автомобілів учасників ДТП та три смуги – для руху зустрічних транспортних засобів.
Відповідно до п.11.1 Правил дорожнього руху України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16 – 5.17.2.
В своїх поясненнях, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_2 зазначала, що зайняла візуально середину дороги для розвороту, тобто вона зайняла смугу зустрічного руху для здійснення розвороту.
В свою чергу ОСОБА_1 наголошував про те, що автомобіль BMW, яким керувала ОСОБА_2 стояв з правої сторони на узбіччі дороги і почав різко розвертатися та він намагаючись уникнути зіткнення виїхав на зустрічну смугу але не зміг уникнути зіткнення.
Зі схеми місця ДТП та фотографій доданих до апеляційної скарги видно, що відразу на краю проїзної частини встановлений металевий паркан, який перешкоджає можливості зупиняти автомобілі на узбіччі без заняття автомобілем проїзної частини дороги.
Отже, ОСОБА_1 враховуючі, що автомобіль BMW стоїть на смузі його руху, здійснював його об`їзд - як перешкоди, завчасно виїхав на зустрічну смугу, однак автомобіль BMW різко почав розвертатись і для уникнення зіткнення ОСОБА_1 був вимушений виїхати аж на другу смугу зустрічного руху.
Пояснення ОСОБА_1 про раптовий розворот автомобілю під керуванням ОСОБА_2 
підтверджуються пошкодженнями автомобіля BMW, а саме пошкодження лише лівої передньої частини автомобілю, а пошкодження автомобіля VOLVO розпочинаються з середини його правої частини.
Викладені обставини свідчать про те, що автомобіль BMW під керуванням ОСОБА_2 здійснював розворот саме з краю проїзної частини, а не з середини дороги.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 порушила вимоги п.10.4 Правил дорожнього руху України, якими встановлено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, а отже в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення 04 грудня 2019 року. Таким чином на момент апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 сплив трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП.
Положеннями п.7) ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.7) ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Вергелеса Ю.О. частково задовольнити.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року, якою було закрито провадження у справі про адміністративне порушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.7) ст.247 КУПАП – у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду          О.О. Толкаченко