Ухвала
Іменем України
 
23 липня 2020 року
м. Київ
Справа № 2117/1-578/11
Провадження № 51-9625 км 18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2020 року. 
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої  та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2020 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Херсонської області від 28 квітня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за пунктами 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що суддя ОСОБА_5 не мала права брати участь у розгляді його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, оскільки брала участь у постановленні вироку щодо нього. На думку засудженого, зазначенні обставини викликають сумніви у її неупередженості, а тому вона мала заявити самовідвід.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.
У п. 1 ч. 1 і ч. 2 ст. 438 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК). 
Згідно зі ст. 370 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. А вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що судом апеляційної інстанції зазначених вимог закону було дотримано, а доводи засудженого про допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.
Положеннями ст. 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Так, пунктом 4  ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. 
Частиною 3 ст. 76 КПК України встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.
Зазначені положення закону не містять заборони судді, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, брати участь у перегляді рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами.
Таким чином, оскільки чинний КПК України не містить заборони судді, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, брати участь у перегляді рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами, доводи щодо упередженості судді є безпідставними, оскільки вони базуються виключно на факті такої участі за відсутності інших фактичних підстав, які вказують на упередженість судді. 
Жодних інших доводів, які б указували на упередженість зазначеного вище судді, засуджений в касаційній скарзі не наводить. Тому, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для задоволення касаційної скарги немає. 
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2020 року. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                               ОСОБА_3