ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 серпня 2020 року
м. Харків
справа №641/2034/20
провадження № 22-ц/818/3631/20
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Маміної О.В.
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Житлово-будівельний кооператив «ЖБК-98» 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справусправі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року у складі судді Колодяжної І.М., - 
в с т а н о в и в:
16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» (далі за текстом -ЖБК «ЖБК- 98»), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача , яка полягає в не укладенні договору і не відкритті рахунку у АТ «Державний ощадний банк України» (його установах) для перерахування розрахованої суми пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій безготівковій формі на рахунок ЖБК «ЖБК-98» у АТ «Державний ощадний банк України» наданої Міністерством соціальної політики пільговику – ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і в «Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2019 року №373 із змінами ; зобов`язати ЖБК «ЖБК-98» укласти договір і відкрити рахунок в АТ «Державний ощадний банк України» (його установах) для перерахування розрахованої суми пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій безготівковій формі на рахунок ЖБК «ЖБК-98» у АТ «Державний ощадний банк України» наданої Міністерством соціальної політики пільговику – ОСОБА_1 ( на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і в «Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2019 року №373 із змінами.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позов в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів про порушення його законних прав та інтересів, не ґрунтується на матеріалах справи , а також рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, якими встановлено порядок надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг.
У відзиві на апеляційну скаргу ЖБК «ЖБК- 98» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними. Відповідач жодним чином не позбавляє позивача законних прав та інтересів щодо отримання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, а тому вважає, що вимоги ОСОБА_1 є необгрунтрованими. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів порушення його законних прав та інтересів.
Такий висновок суду в повній мірі відповідає закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 18.07.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Нерозя О.А., за р.№ 3-1586. ( а.с. 4).
ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, має пільги встановлені законодавством України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пільги для ветеранів війни-інвалідів війни ( а.с. 6) . 
17 серпня 2009 року між ОСОБА_1 (Споживач) та ЖБК «ЖБК-98» (Виконавець) укладено договір про надання послуг населенню, відповідно до якого Виконавець зобов`язується надати Споживачу та членам його сім`ї послуги з водопостачання, теплопостачання, водовідведення та утримання місць загального користування, а Споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору( а.с. 7 - 9).
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року визнано незаконною бездіяльність Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» щодо ненадання відомостей до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради для нарахування пільги на житлово-комунальні послуги з централізованого постачання холодної води за період з 28.10.2015 року по 24.12.2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 320,00 грн. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» витрати на правову допомогу в розмірі 2747,20 грн.( а.с. 22-26).
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30.01.2017 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року змінено. Скасовано в частині задоволення позовних вимог і судових витрат. Позовні вимоги задоволені частково. Зобов`язано Житлово-будівельний кооператив «ЖБК-98» припинити з 01.10.2014 року по 28.10.2015 року нараховувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вартість послуг з централізованого постачання холодної води без урахування соціального нормативу користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами з централізованого постачання холодної води 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. Визнано незаконною нараховану ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Житлово-будівельним кооперативом «ЖБК-98» плату за період з 01.10.2014 року по 28.10.2015 року без урахування соціального нормативу користування житлово-комунальними послугами, щодо сплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії для користування послугами з централізованого постачання холодної води 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води та зобов`язати ЖБК «ЖБК-98» здійснити перерахунок за послуги централізованого постачання холодної води за період з 01.10.2014 року по 28.10.2015 року з урахуванням соціального нормативу користування житлово-комунальними послугами з централізованого постачання холодної води 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. У задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 960 грн 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» витрати на правову допомогу в розмірі 1373 грн 60 коп, по 686 грн 80 коп, з кожного. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК-98» на користь держави судовий збір у розмірі 1534 грн 68 коп..( а.с. 18-21).
04 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ощадбанк» з запитом на отримання публічної інформації ,в якому просив надати інформацію про укладання між Банком та ЖБК -98 договору для отримання грошових коштів на рахунок кооперативу ,як виконавця комунальних послуг для перерахування сум коштів пільговика( а.с. 11) .
Як вбачається з листа АТ «Ощадбанк» від 12.11.2019 року ОСОБА_1 на його заяву від 04.12.2019 року повідомлено, що 25.11.2019 року філією банку повторно направлено лист на адресу ЖБК «ЖБК-98» про прийняття публічної пропозиції АТ «Ощадбанк» на укладання договору про взаємодію управителів , об`єднань , виконавців комунальних послуг та АТ «Ощадбанк». Станом на поточний час ЖБК «ЖБК 98» не надав до установи банку відповідні документи для підписання «анкети заяви» про прийняття публічної інформації. ( а.с. 12).
26 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ЖБК «ЖБК-98» з письмовою заявою , щодо укладання договору з АТ «Ощадбанк» для перерахування розрахункової суми пільги на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій безготівковій формі на рахунок відповідача наданих позивачу ( а.с. 16) . 
Листом від 10.03.2020 року ЖБК «ЖБК-98» надано відповідь ОСОБА_1 на його заяву від 26.01.2020 року, в якій голова правління ЖБК «ЖБК-98» посилався на відсутність прямої вимоги щодо обов`язку укладання договору з АТ «Ощадбанк» ( а.с. 43). 
Положення частини першої статті 2 ЦПК України передбачають, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 6 та частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках передбачених ЦПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп-2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звернутися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття`охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечить Конституції і законом України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл. Тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає , щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 травня 2019 року по справі № 9901/949/18/11-1535за:18.
Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» затверджено «Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі».
Пунктом 3 Порядку визначено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги згідно із Законами України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (крім військовослужбовців), Про Службу безпеки України, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Про бібліотеки і бібліотечну справу, Про музеї та музейну справу, Про захист рослин, Про жертви нацистських переслідувань, Про охорону дитинства, Про соціальний захист дітей війни, Про культуру, Про освіту, Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, Кодексом цивільного захисту України (крім осіб рядового і начальницького складу), Основами законодавства України про охорону здоров`я (далі - пільговики).
Згідно п. 7 Порядку Виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ Ощадбанк договору (далі - рахунок для виплати пільг).
Відповідно до п. 9 Порядку АТ «Ощадбанк» веде у відповідних автоматизованих системах обліку банку персоніфікований облік пільговиків та коштів, які надходять на рахунок для виплати пільг, в розрізі кожного пільговика (далі - облікові записи пільговиків).
АТ «Ощадбанк» здійснює переказ коштів на рахунки управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг на підставі договорів, що укладаються між АТ Ощадбанк (його установами) та управителями, об`єднаннями, виконавцями комунальних послуг. У таких договорах визначається порядок інформаційного обміну між управителями, об`єднаннями, виконавцями комунальних послуг та АТ «Ощадбанк». Типову форму договору визначає АТ «Ощадбанк» за погодженням з Мінсоцполітики.
Якщо управитель, об`єднання, виконавець комунальних послуг не уклав договору з АТ «Ощадбанк» (його установами) для перерахування сум пільг, він до 1 червня не має права вимагати оплати послуг (внесків/платежів) від пільговиків за відповідні неопалювальний та опалювальний періоди.
Тобто, зазначеною постановою КМУ визначені наслідки неукладення договору між управителем та АТ «Ощадбанк». При цьому негативні наслідки стосуються лише управителя будинком, яким у даному випадку є ЖБК «ЖБК- 98».
Звертаючись з позовом ОСОБА_1 не обґрунтував, в чому полягає порушення його прав або охоронюваних законом інтересів, бездіяльність відповідача щодо неукладання договору з АТ «Ощадбанк», не наведено таких обґрунтувань і в тексті апеляційної скарги.
Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.
Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України між сторонами не розподіляються.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України,суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                О.В. Маміна
   
       Судді:                                                                                             С.С. Кругова
                                                                                                              Н.П. Пилипчук
Повне судове рішення складено 06 серпня 2020 року.