ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 вересня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/826/19
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/21/20

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Бечка Є.М., Губар В.С.,
за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Чернігівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 – адвокат Марченко Ніна Іванівна,

на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 14.06.2019, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 р. представник ОСОБА_1 – адвокат Марченко Н.І. пред`явила позов до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , в якому просила визнати недійсними:
- пункт 223.309 рішення тринадцятої сесії четвертого скликання Чернігівської міської ради від 28.09.2004 про передачу у власність безоплатно земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянину ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , площею 0,0599 га;
- державного акту серії ЯБ № 260597, виданого ОСОБА_4 Чернігівською міською радою 02.02.2005 на право власності на земельну ділянку площею 0,0599 га, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № якої 7410100000:01:023:5072;
- свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Другою чернігівською державною нотаріальною конторою 30.07.2010 за реєстровими №№ 3-1550 і 3-1555, на підставі яких право власності на земельну ділянку, кадастровий № якої 7410100000:01:023:5072, перейшло від ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на земельній ділянці, кадастровий № якої 7410100000:01:023:5072, розташовані приміщення, які ніколи не перебували у користуванні ОСОБА_4 . Ці приміщення перебували у користуванні інших власників будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і від останніх вони перейшли спочатку у користування ОСОБА_1 у зв`язку із придбанням нею 1/2 частини цього будинку на підставі договору купівлі-продажу відповідного змісту від 08.08.2014 р., а потім – у її власність на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.12.2017 і додаткового рішення цього ж суду від 09.01.2018 у справі № 751/6242/17. Так, на частині земельної ділянки АДРЕСА_2 , що належить відповідачам ОСОБА_2 й ОСОБА_3 , розташовані: комора площею 4,1 кв. м, частина житлової кімнати площею 7,7 кв. м, частина житлової кімнати площею 7,3 кв. м, а також сарай «Б», які є власністю ОСОБА_1 . При виготовленні технічної документації із землеустрою для ОСОБА_4 на земельну ділянку, про яку йдеться, землевпорядною організацією не було враховано фактичного порядку користування як будинком, так і земельною ділянкою співвласниками будинку. Крім того, земельна ділянка, передана у власність ОСОБА_4 , є більшою, ніж 1/2 частина загальної площі земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Оспорюваним ОСОБА_1 рішенням Чернігівська міська рада, не перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 116, 118 ЗК України земельної документації на ділянку АДРЕСА_2 , площею 0,0599 га, передала її у власність ОСОБА_4 . Право власності останнього на земельну ділянку, кадастровий № якої 7410100000:01:023:5072, було посвідчене державним актом відповідного змісту серії ЯБ № 260597. Від нього це право перейшло в порядку спадкування до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.07.2010, виданих державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровими №№ 3-1550 та №3-1555. Належна ОСОБА_2 й ОСОБА_3 частина ділянки накладається на частину цієї ж ділянки, користувачем якої є ОСОБА_1 , що перешкоджає останній здійснювати право користування земельною ділянкою під належними їй на праві власності об`єктами нерухомого майна. Зокрема ОСОБА_1 не може одержати окремої адреси на належну їй нерухомість.
Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що рішенням Чернігівської міської ради, державним актом на право власності на земельну ділянку й свідоцтвами про право на спадщину, які оспорюються позовною стороною, права, свободи та інтереси ОСОБА_1 не порушені і, відповідно, не потребують судового захисту, зокрема підстав для визнання недійсними згаданих свідоцтв про право на спадщину немає.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Марченко Н.І. просить скасувати вказане рішення і задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Марченко Н.І. підтримала апеляційну скаргу, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і представник Чернігівської міської ради – головний спеціаліст юридичного відділу управління земельних ресурсів ради Гакал Ю.С. просили залишити її без задоволення.
Друга чернігівська державна нотаріальна контора просила розглядати справу у відсутність її представника.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
У справі встановлено таке.
Власником буд. АДРЕСА_3 був ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено нотаріусом Чернігівської державної нотаріальної контори 14.09.1946 за реєстровим № 9817.
09.08.1954 ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 ідеальну половину буд. АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено нотаріусом Чернігівської державної нотаріальної контори у цей же день за реєстровим № 2-8935.
Спадкодавець відповідачів – ОСОБА_4 набув у власність ідеальну половину буд. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_8 , який посвідчено 22.10.1959 нотаріусом Чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-8422.
ОСОБА_5 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 набули у власність 1/2 ідеальну частину буд. АДРЕСА_1 на підставі договору міни з ОСОБА_7 , який посвідчено 24.03.1995 нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-1139.
ОСОБА_5 після смерті сина ОСОБА_9 набула у власність 1/6 ідеальну частину буд. АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.11.2012 нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-2190.
Позивач ОСОБА_1 набула у власність 1/2 ідеальну частину буд. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_5 і ОСОБА_11 , посвідченого 08.08.2014 нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-2190.
Буд. АДРЕСА_4 є одним і тим же нерухомим об`єктом.
Наведене підтверджено копіями вищевказаних договорів, приєднаних до дослідженої апеляційним судом інвентаризаційної справи № 31021642, витребуваної у КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації». Крім того, жоден з учасників справи наведених обставин не заперечує. Копії згаданих договорів купівлі-продажу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і ОСОБА_11 приєднано до справи (арк. 56, 17 т. 1).
Пунктом 223.309 рішення Чернігівської міської ради від 28.09.2004 (тринадцята сесія четвертого скликання) ОСОБА_4 передано у власність безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , площею 0,0599 га (витяг з цього рішення на арк. 31 т. 1).
На підставі вказаного рішення 02.02.2005 ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0599 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серії ЯБ № 260597, у межах згідно з планом, що мається у цьому акті (його копія на арк. 30 т. 1).
Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом за реєстровими №№ 3-1555 та 3-1550 від 30.07.2010, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 , в тому числі й 1/2 ідеальної частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0599 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № якої 7410100000:01:023:5072 (арк. 46, 71 т. 1).
Право власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на 1/2 ідеальну частину вищевказаних будинку та земельної ділянки зареєстровано в рівних частинах по ? за кожним, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (арк. 15-16, 70, 84, 87 т. 1).
Право власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальну частину цього ж будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що надано суду копію витягу з цього реєстру від 08.08.2014 № 25371036 (арк. 19 т. 1).
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.12.2017 року та додатковим рішенням цього ж суду від 09.01.2018 у справі № 751/6242/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ у натурі частки з спільної часткової власності, які набрали законної сили (як неоскаржені), ОСОБА_1 виділено у натурі: веранду площею 6,3 кв. м., комору площею 4,1 кв. м., кухню площею 8,6 кв. м., житлові кімнати площею 11,1 кв. м., 7,7 кв. м., 7,3 кв. м. та 18,2 кв. м., сарай «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (копії цих рішень на арк. 20-21 і 24, 23-22 т. 1). З мотивувальної частини згаданого рішення від 06.12.2017 вбачається, що суд узаконив (легітимізував) самостійно визначений сторонами порядок користування будинком, про який йдеться, що документально зафіксований у технічному паспорті на будинок, який виготовлено станом на 05.05.2015, і виділив і позивачеві, і відповідачам відокремлені його частини, якими вони фактично користувалися відповідно до цього порядку.
Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи від 10.02.2020 № 47-19, що виготовлений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 (арк. 218-251 т. 1):
- фактичний порядок користування сторонами присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_2 відповідає всім правовстановлюючим документам;
- частина земельної ділянки площею 25,0 кв. м., позначена літерами З – К – Л – М і забарвлена жовтим кольором, яка згідно з правовстановлюючими документами є власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розташована під належною ОСОБА_1 частиною жилого будинку (додаток № 2, арк. 234 т. 1). Така ж сама інформація, що викладена в цьому абзаці, міститься і у схемі, складеній фізичною особою-підприємцем ОСОБА_13 (арк. 167 т. 1).
З додатку № 2 до вказаного висновку також вбачається, що значна частина належного ОСОБА_1 сараю В розташована на частині земельної ділянки, яка теж відповідно до правовстановлюючих документів є власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 234 т. 1).
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і встановлені у справі обставини суд доходить таких висновків.
Згідно з приписами ч. ч. 1 і 2 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Позовна сторона і відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційному суду пояснили, що ні в користуванні останніх, ні в користуванні їхнього спадкодавця ОСОБА_4 ніколи не перебувала частина земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 25,0 кв. м., яку позначено літерами З – К – Л – М і забарвлено жовтим кольором (додаток № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 10.02.2020 № 47-19, виготовленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 , арк. 234 т. 1). Тож в силу вищевказаних норм права Чернігівська міська рада не мала законних підстав для передачі безоплатно у власність ОСОБА_4 частин ділянки, про які йдеться у цьому абзаці. Відповідно ОСОБА_2 й ОСОБА_3 не мали і не мають права на їх спадкування.
Суд погоджується з тим, що перебування розташованих під належними ОСОБА_1 частинами жилого будинку і сараю В частин ділянки у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неабияк перешкоджає ОСОБА_1 реалізовувати право власності на цю частину будинку і сарай.
Частина земельної ділянки АДРЕСА_2 у межах, зображених в акті серії ЯБ № 260597 від 02.02.2005, перейшла у власність ОСОБА_4 від Чернігівської міської ради як єдиний цілісний нерухомий об`єкт. Відповідно від останнього у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ця частина теж перейшла як єдиний цілісний нерухомий об`єкт. Земельна ділянка площею 25,0 кв. м., позначена літерами З – К – Л – М і забарвлена жовтим кольором у додатку № 2 до висновку експертизи від 10.02.2020 № 47-19, і частина земельної ділянки під сараєм В, що незаконно перейшли у власність відповідачів ОСОБА_2 й ОСОБА_3 , за своєю юридичною природою є складовими частини успадкованої ними ділянки, які не мають самостійного юридичного статусу. За таких обставин, виходячи з норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд зобов`язаний визнати недійсними правовстановлюючі документи ОСОБА_2 й ОСОБА_3 на всю успадковану ними частину присадибної земельної ділянки АДРЕСА_2 . Тим більше, що згідно з додатками №№ 4-9, 14-16 до згаданого висновку експертизи (арк. 236-241 т. 1, 5-7 т. 2), для належного користування ОСОБА_1 частиною будинку і сараю В, що є її власністю, вона має потребу в користуванні частиною присадибної земельної ділянки більших розмірів, ніж її частина площею 25,0 кв. м., позначена літерами З – К – Л – М і забарвлена жовтим кольором у додатку № 2 до цього висновку, і частина ділянки, що знаходиться під цим сараєм.
Пункт 223.309 рішення тринадцятої сесії четвертого скликання Чернігівської міської ради від 28.09.2004 про передачу у власність ОСОБА_4 безоплатно земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд і державний акт серії ЯБ № 260597 від 02.02.2005 на право власності останнього на земельну ділянку площею 0,0599 га, кадастровий № якої 7410100000:01:023:5072, припинили свою дію в момент смерті ОСОБА_4 . Тож наразі відсутні підстави для зазначення про їх незаконність в резолютивній частині постанови, так як достатньо констатувати це у мотивувальній її частині в порядку оцінки цих документів як письмових доказів відповідно до ст.ст. 95, 115 ЦПК України.
З викладеного випливає, що для відновлення порушених Чернігівською міською радою і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прав ОСОБА_1 необхідно визнати недійсними свідоцтва про право ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на спадщину за законом на частину присадибної земельної ділянки АДРЕСА_2 , що відкрилася після смерті ОСОБА_4 . У решті позову належить відмовити.
Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню як таке, що постановлене за неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи, з ухваленням постанови про часткове задоволення позову. Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, так як всі вони мають виключне значення для справи.
В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України:
- з кожного з відповідачів на користь позивача належить стягти витрати по сплаті судового збору, поштових витрат і вартості експертного дослідження пропорційно до задоволеної частини вимог у такій сумі: 12276 грн 35 коп. (квитанції на арк. 1-7, 124, 169, 171, 173, 194, 196, 198 т. 1, 21, 22 т. 2): 3 = 4092 грн 12 коп.;
- відповідно до ст.ст. 13 ч. 1 п. 3, 15 ч. 6 Закону України «Про судову експертизу» з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 належить стягти по 450 грн 00 коп. вартості експертного дослідження, яке нею виконано, але не оплачено, за їхнім клопотанням для перевірки можливості укладення сторонами мирової угоди (арк. 44).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 1, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Марченко Ніни Іванівни задовольнити частково, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2019 року скасувати; позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати недійсними:
- свідоцтво про право ОСОБА_2 на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яке видане 30.07.2010 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-1550;
- свідоцтво про право ОСОБА_3 на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яке видане 30.07.2010 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-1555.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягти з Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 4092 (чотири тисячі дев`яносто дві) грн 12 коп. на відшкодування судових витрат.
Стягти з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 по 450 (чотириста п`ятдесят) грн 00 коп. вартості експертного дослідження.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані сторін:

- ОСОБА_1 : мешканка АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- ОСОБА_2 : мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- ОСОБА_3 : мешканець АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
- фізична особа-підприємець ОСОБА_12 , адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повну постанову виготовлено 21.09.2020.

Головуючий:                                    Судді: