ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5796/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі №280/5796/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання протиправним та часткове скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Енергодарської міської ради Запорізької області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення 33 сесії 7 скликання Енергодарської міської ради Запорізької області від 21 серпня 2019 року в частині питання за № 57 «Про розгляд та затвердження проекту землеустрою» ОСОБА_1 щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,0996 га, кадастровий номер 2312500000:11:053:0100, розташованої за адресою: АДРЕСА_3; та зобов`язати Енергодарську міську раду Запорізької області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0996 га, кадастровий номер 2312500000:11:053:0100, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та передати у власність ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначив, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій статті 186-1 Земельного кодексу України, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Вказує, що жодної підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою згідно діючого законодавства встановлено не було, тому не було і підстав для відмови у затвердженні даного проекту та наданні земельної ділянки позивачу у власність. Також позивач зазначив, що пройшов усі встановлені законом етапи та двічі звертався до відповідача з клопотанням про погодження проекту землеустрою. В свою чергу, відповідач всупереч встановленим законодавством вимогам, не надав та не вказав вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків, не вказав його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а лише вказав як підставу відмови - не набрання достатньої кількості голосів «ЗА» під час голосування депутатів міської ради з даного питання.  
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Енергодарської міської ради Запорізької області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 «Про розгляд та затвердження проекту землеустрою» ОСОБА_1 щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,0996 га, кадастровий номер 2312500000:11:053:0100, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та зобов`язано  Енергодарську міську раду Запорізької області у встановленому  законом  порядку та строки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з питань затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0996 га, кадастровий номер 2312500000:11:053:0100, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у даному випадку, єдиним належним засобом захисту прав позивача є зобовязання останнього затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,0996 га, кадастровий номер 2312500000:11:053:0100, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та передати її у власність. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладений у постанові від 19.02.2020 року справа №591/5935/17.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Сторони повідомлені про день розгляду справи.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як члену СГТ «Волна», в 2006 році виділена в користування земельна ділянка для ведення садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
З метою оформлення права власності на дану земельну ділянку, позивач 25 березня 2015 року подав заяву № 1676/01-25 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га в м. Енергодар, на території СГТ "Волна" для ведення садівництва в порядку ст.118 Земельного Кодексу України та після спливу встановлено місячного строку для розгляду заяви, позивач 22 грудня 2015 року повідомила міського голову про замовлення нею проекту землеустрою без надання відповідного дозволу, згідно діючого на той час земельного законодавства. 
Листом від 04 січня 2016 року № 01-05-17-Б/0006 повідомлення прийнято міським головою Музика П .О . до відома.
В подальшому, позивачем укладено договір на виготовлення проекту з ТОВ "Козацькі землі ЛТД", даний проект виготовлено та погоджено Управлінням Держгеокадастру у                         м. Енергодарі Запорізької області та складено відповідний висновок № 134/41-16 від 21 вересня 2016 року. 
Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2312500000:11:053:0100 та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2302987392017 від 29 березня 2017 року.
03 квітня 2017 року позивач звернувся із заявою № 01680/01-20-15 про передачу безоплатно у власність земельну ділянку комунальної форми власності.
21 серпня 2019 року Енергодарською міською радою під час проведення чергового пленарного засідання тридцять третьої сесії поставлено на голосування питання «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки фізичній особі ОСОБА_1 на території СГТ «Волна». 
За результатами поіменного голосування з вказаного питання 3 депутата проголосували «за», 1 депутати «проти», 18 депутатів «утрималися» у зв`язку з чим рішення з вказаного питання не прийнято.
05 вересня 2019 року Енергодарська міська рада направила на адресу ОСОБА_1 лист, за яким повідомила про те, що проект рішення з питання про передачу безоплатно у власність земельної ділянки розглянуто на черговому пленарному засіданні сесії Енергодарської міської ради 21 серпня 2019 року, але рішення не прийнято у зв`язку із не набранням необхідної кількості голосів «за» під час голосування депутатів міської ради з даного питання.
02 листопада 2019 року ОСОБА_1 повторно подала до Енергодарської міської ради заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0996 га, кадастровий номер 2312500000:11:053:0100 та передачу безоплатно її у власність.
Позивач вважає таку позицію міської ради щодо не прийняття відповідного рішення за заявою протиправною, тому звернувся до суду із зазначеним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вбачає порушення чинного законодавства відповідачем при не прийнятті відповідного рішення за заявою позивача, та зазначає на не дотриманні відповідачем вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування", оскільки вказаними законодавчими положеннями визначено вичерпний перелік підстав для відмови громадянам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.
Суд також зазначив, що оскільки вирішення регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції пленарних засідань міської ради, судові органи не вправі перебирати на себе його повноваження, а отже суд позбавлений можливості захистити право позивача у запропонований ним спосіб, а саме зобов`язати Енергодарську міську раду Запорізької області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
 Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Разом з тим, виходячи з положень ст.122 ЗК України та п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваженнями щодо розпорядження землями комунальної власності наділені сільські, селищні, міські ради, які вирішують ці питання виключно на пленарних засіданнях.
Відповідно до частин 1 і 2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Враховуючи зазначене, та норми чинного законодавства, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.
Відтак, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд заяви заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.
Водночас, Земельним кодексом України визначено чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.
Вищевикладене свідчить, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до статей  118,  186-1 Земельного кодексу України  та  статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  Енергодарська міська рада Запорізької області - на пленарному засіданні зобов`язана була прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою чи рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою із зазначенням вичерпного переліку недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано розумний строк для усунення таких недоліків.                            Енергодарська міська рада Запорізької області жодного з рішень відповідно до статей  118,  186-1 Земельного кодексу України  не прийняла.
Таким чином є вірними висновки суду першої інстанції, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.
Разом з тим, оскільки вирішення регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції пленарних засідань селищної ради, судові органи не вправі перебирати на себе його повноваження, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24 жовтня 2008 року, відповідно до якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. 
Аналогічна право позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року в справі №484/538/16-а.
Таким чином колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Посилання позивача щодо способу захисту прав позивача, та посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі 591/5935/17, є помилковим, оскільки у вказаній справі встановлено, що  суб`єктом владних повноважень вже приймались рішення за зверненнями суб`єкта звернення, яким надавалась судом оцінка та такі були скасовані.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 328 КАС України
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі №280/5796/19 - залишити без змін. 
                    Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак