Справа № 454/2513/19                                Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1117/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулася з позовом та просить стягувати з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Свої вимоги мотивує наступним.
Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє неповнолітніх дітей.
Шлюбні відносини між ними припинено, з вересня 2017 року проживають окремо. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.
Також, в неї на утриманні є двоє батьків пенсійного віку та брат, який є інвалідом ІІІ групи.
За час окремого проживання відповідач не надає жодної допомоги на утримання дітей.
Її заробітна плата є невеликою і розмір такої не забезпечує належне матеріальне утримання дітей.
Відповідач офіційно не працевлаштований, його дохід є нерегулярним та мінливим. Разом з тим, в останнього немає інших утриманців.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000 (три тисячі) грн. з подальшою індексацією, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.09.2019 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.
Рішення суду через свого представника ОСОБА_1 оскаржив ОСОБА_2 . Вважає рішення суду таким, що підлягає зміні, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було враховано матеріальне становище відповідача, який ніде не працює. Звертає увагу, що відповідач згідний сплачувати аліменти в добровільному порядку в мінімальному розмірі. Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року змінити в частині розміру стягнення аліментів та стягувати з нього аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27 серпня 2020 року, є дата складення повного судового рішення - ??? вересня 2020 року.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2001р., від якого у них є спільні неповнолітні діти: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про шлюб та народження.
Спільні діти сторін проживають з позивачкою.
Також разом з позивачкою проживають і її батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 , які є пенсіонерами та брат ОСОБА_9 , який є інвалідом ІІІ групи.
Зазначені обставини стверджуються пенсійними посвідченнями та довідкою №343 від 06.09.2019р.
Згідно довідок №2393/01-9 від 11.09.2019 р. та №2395 від 11.09.2019 р., позивач працює на посаді 0,5 ставки молодшої медичної сестри (санітарки) та 0,25 ставки реєстратора медичного Лучицької амбулаторії загальної практики - сімейної медицини. Її дохід за період з березня 2019 року по серпень 2019 року становить 10730,79 грн., місячна заробітна плата, зокрема за серпень 2019 року - 2086,50 грн., що є недостатнім для належного забезпечення двох дітей.
Також, з виписки № НОМЕР_1 , епікризу №8951 від 21.11.2016 р., результатів обстеження магнітно-резонансної томографії від 07.11.2019 р. встановлено, що ОСОБА_3 страждає захворюваннями нирок та хребта.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, від 08.10.19 №456/Д/03-20-55-68, інформація щодо доходів ОСОБА_2 в ЦБД ДРФО нема, та зазначено, що дана інформація потребує уточнення джерел доходів.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що аліменти в розмірі 3000 грн. на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшою індексацією, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 вересня 2019 року до досягнення старшою дитиною повноліття, суд виходив з тих обставин, що такий розмір є достатнім для забезпечення нормальних першочергових потреб дітей, відповідатиме інтересам сторін та не будуть погіршувати їх матеріального становища. 
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
       При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дітей сторін по справі, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).
       Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік", прожитковий мінімум на дитину - 2018 рік в Україні для дітей вікoм від 6 до 18 років з 1 січня по 30 червня 2218 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2318 грн., з 01 по 31 грудня - 2395 грн.
Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що відповідач забезпечений житлом, що стверджується витягом з державного реєстру речових прав та стан здоров`я останнього, зокрема наявність в нього захворювання хребта, що стверджується довідкою №21, результатами магнітно-резонансної томографії, консультаційним висновком, виписним епікризом.
Враховуючи суму позовних вимог, яку позивач просила стягувати - 5000 грн., розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, вік дітей, стан здоров"я відповідача, ту обставину, що він ніде офіційно не є працевлаштованим, сума аліментів в розмірі 3000 грн. на дві дитини є такою, що відповідає більше як половині розміру прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку і є достатньою для забезпечення надійного захисту інтересів дітей для отримання ними стабільного утримання з сторони відповідача - батька. 
Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 03 вересня 2020 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Р.П. Цяцяк