Справа № 465/3346/19                                         Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1697/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        17 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого - судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Мікуш Ю.Р. та Савуляка Р.В.,
за участю: секретаря Цапа П.М.;
позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 ; 
відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 12 травня 2020 року,
В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив зменшити розмір аліментів, присуджених до стягнення з нього на користь відповідачки рішенням Франківського районного суду міста Львова від 14.12.2015 року на утримання спільних з відповідачкою дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму з дня подачі позовної заяви і до досягнення усіма дітьми повноліття - до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач 23.06.2018 року одружився з іншою жінкою і ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син і його дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та жодного доходу не отримує. В той же час, відповідачка вже після ухвалення 14.12.2015 року судом рішення вийшла на роботу і на даний час отримує стабільний дохід (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 62-64).

Дане рішення оскаржив позивач ОСОБА_1 .
Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.
Вважає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення не дав належної оцінки тому, що відповідачка «є також військовослужбовцем і відповідно також має значний дохід», має у приватній власності дві квартири, земельну ділянку, автогараж, автомобіль марки «Шевроле» 2007 року випуску, а також інше нерухоме майно. 

Стверджує, що відповідачка надала суду недостовірну інформацію про його майновий стан, зокрема - про придбання ним квартири, оскільки ця квартира була придбаною його дружиною до укладення шлюбу з ним і не може бути спільною сумісною власністю. А земельну ділянку йому було надано безоплатно - як учаснику АТО, а відтак її наявність «не може свідчити про покращення (позивача) майнового стану».
Звертає увагу на те, що його спільний з відповідачкою син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як син учасника АТО навчається у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут і перебуває на повному державному утриманні та забезпеченні (а.с. 67-68).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони відповідачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд мотивував тим, що стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/2 частини його заробітку «відповідає вимогам ст. 183 СК України, оскільки він є батьком трьох дітей», а також тим, що суд приймає до уваги пояснення відповідачки ОСОБА_3 щодо наявності у позивача нерухомого майна.
Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки суду не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, а також зроблені за неправильного застосування норм матеріального права, виходячи з наступного.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України - що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається її учасниками, що у сторін по справі, позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_3 , є троє спільних дітей:  ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з мамою.
Рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на вищезгаданих дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку щомісячно судом було ухвалено 14 грудня 2015 року (а.с. 3-4).
Матеріалами справи також стверджується та визнається сторонами даного спору, що вже після 14 грудня 2015 року позивач (платник аліментів) 23 червня 2018 року уклав новий шлюб (а.с. 11) у якому у нього  ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ще одна дитина (а.с. 10), у зв`язку з чим мама цієї дитини (теперішня дружина позивача) знаходиться по 20 березня 2022 року у відпустці по догляду за цією дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 12).
За вище наведених обставин позивач (як платник аліментів) вправі був звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь відповідачки: з посиланням на вищезгадані зміни у його сімейному стані (народження у нього ще однієї дитини) та перебування матері цієї дитини (його дружини) у відпустці по догляду за дитиною.

Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4)інші обставини, що мають істотне значення. 
Відтак, при ухваленні рішення по справі суд зобов`язаний був враховувати вище наведені вимоги закону.

Щодо посилання суду в оскаржуваному рішенні на те, що стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/2 частини його заробітку «відповідає вимогам ст. 183 СК України, оскільки він є батьком трьох дітей», то колегія суддів вважає за необхідне відмітити наступне.
За змістом статей 160 та 161 ЦПК України, судовий наказ, який є особливою формою судового рішення, може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів, зокрема: на трьох і більше дітей - у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів.
Аналогічна за змістом норма міститься також і в частині 5 статті 183 СК України.
В той же час, частиною 7 статті 170 ЦПК України встановлено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відтак, позивач ОСОБА_1 , незважаючи на те, що «він є батьком трьох дітей», вправі був звернутися з позовом до суду про зменшення розміру аліментів - у зв`язку з народженням у нього ще однієї дитини, яку він також зобов`язаний утримувати.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_11 купила майнові права на квартиру та оплатила їх 11 червня 2018 року (а.с. 69-74), тобто - до укладення нею шлюбу з ОСОБА_1  (який було укладено 23 червня 2018 року; а.с. 11), а відтак доводи відповідачки ОСОБА_3 про наявність у ОСОБА_1 у спільній сумісній власності з ОСОБА_11 (його теперішньою дружиною) згаданої квартири не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не можуть прийматися до уваги.
Так само, як не можуть прийматися до уваги посилання відповідачки на наявність у позивача ОСОБА_1 у власності земельної ділянки площею 0,0822 га, оскільки така йому була наданою безкоштовно рішенням селищної ради від 26.03.2019 року, як ветерану війни - учаснику бойових дій (а.с. 82-83).
За вищенаведених обставин колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та змінити розмір аліментів, які він сплачує відповідачці на утримання їхній спільних дітей, зменшивши його до 2/5 частин його заробітку (що буде становити 40 % від його заробітку), що (на думку колегії суддів) буде відповідати засадам справедливості, виваженості та розумності. 

Керуючись ст.ст. 173, 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384, 432 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Франківського районного суду міста Львова від 12 травня 2020 року скасуватита ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які підлягають до стягнення зОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року, ухваливши, що до стягнення зОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх  ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,підлягають аліменти у розмірі 2/5 заробітку (доходу) ОСОБА_1  щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - до досягнення згаданими дітьми повноліття.

Судовий наказ, виданий Франківським районним судом міста Львова на виконання рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 грудня 2015 року по справі №465/7781/15-ц про стягнення зОСОБА_1  на користь  ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,визнати таким, що не підлягає виконанню.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 18 серпня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.
       
       Судді:                                                                Мікуш Ю.Р

                                                                        Савуляк Р.В.