УХВАЛА 
 
15 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 750/2874/16-ц
провадження № 61-36431св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Кузнєцова В. О., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю., 
учасники справи:
позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 , 
 
вирішуючи з власної ініціативи питання про виправлення описки, допущеної у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 , про поділ боргових зобов`язань за договором позики, 
 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 5 серпня 2006 року вона перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2016 року розірвано. 
За час шлюбу ними набуто майно, що є їх спільною сумісною власністю, а саме: 1/2 частку нежитлового приміщення «торгівельний зал з реалізації промислових товарів» загальною площею 96,3 кв.м по АДРЕСА_1 вартістю 396 635,50 грн;
741/3026 частку нежитлової будівлі загальною площею 151,3 кв.м по                          АДРЕСА_2 вартістю 537 189 грн; 
об`єкт незавершеного будівництва - склад-магазин літ. М-3 площею 1 164 кв.м по АДРЕСА_3 ;
4883/17312 частки нежитлової будівлі - магазину непродовольчих товарів                          (офіс А-2, А2-2, А3-2) загальною площею 865,6 кв.м по АДРЕСА_2 вартістю 3 063 795,50 грн; 
нежитлову будівлю загальною площею 63 кв.м по АДРЕСА_4 вартістю 279 690 грн; 
автомобіль Volkswagen GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю                    250 000 грн.
З урахуванням уточнених у грудні 2016 року позовних вимог, ОСОБА_1 просила поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на: автомобіль VolkswagenGOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , нежитлову будівлю загальною площею 63 кв.м, розташовану по АДРЕСА_4 та 6147/10000 часток об`єкта незавершеного будівництва - складу-магазину літ. М-3 площею 1 164 кв.м по АДРЕСА_3 .
За ОСОБА_2 просила визнати право власності на: 1/2 частку нежитлового приміщення «торгівельний зал з реалізації промислових товарів» загальною площею 96,3 кв.м по АДРЕСА_1 , 741/3026 частку нежитлової будівлі загальною площею 151,3 кв.м по                          АДРЕСА_2 4883/17312 часток нежитлової будівлі - магазину непродовольчих товарів (офіс А-2, А2-2, А3-2) загальною площею                    865,6 кв.м по АДРЕСА_2 та 3852/10000 частки об`єкта незавершеного будівництва - складу-магазину літ. М-3 площею 1 164 кв.м по                 АДРЕСА_3 .
У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), ОСОБА_3 , із зустрічним позовом, вимоги за яким збільшив у листопаді 2017 року, і остаточно просив поділити борг за договором позики у сумі 6 210 825,99 грн, а саме визнати за кожним з подружжя борг у сумі по 3 105 413 грн.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя. Позивач вказував на те, що за час шлюбу з ОСОБА_1 та в інтересах сім`ї ним з третьою особою - ОСОБА_4 7 жовтня 2014 року укладений договір позики, відповідно до умов якого він за згодою подружжя отримав у борг 2 000 000 грн. 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2016 року стягнено з нього на користь ОСОБА_4 борг за договором позики                        від 7 жовтня 2014 року в сумі 3 838 182,95 грн (три мільйони вісімсот тридцять вісім тисяч сто вісімдесят дві гривень дев`яносто п`ять копійок) та судові витрати у розмірі 3 632,08 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 3 березня 2017 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнено 1 477 458,24 грн (один мільйон чотириста сімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень та двадцять чотири копійки) за неналежне виконання умов договору позики від 7 жовтня 2014 року, а саме три проценти річних у розмірі 124 931,51 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 350 064,13 грн за період з 16 листопада 2014 року по 14 грудня                    2016 року та судовий збір у розмірі 2 462,60 грн, а рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року - проценти за договором позики у розмірі 88 3973,72 грн та 7 579 грн судових витрат. 
Таким чином, загальна сума заборгованості перед ОСОБА_4 становить                6 210 825,99 грн.
Посилаючись на викладене, а також на те, що боргові зобов`язання за договором позики згідно зі статтями 60, 65, 69, 70 СК України є спільними зобов`язаннями подружжя і підлягають врахуванню при поділі майна, просив про задоволення зустрічного позову. 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2018 року, ухваленим у складі судді Литвиненко І. В., первісний та зустрічний позови задоволені частково.
У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль VolkswagenGOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 69 000 грн та 1/2 частку об`єкта незавершеного будівництва - складу-магазину літ. М-3 загальною площею 1 164 кв.м по АДРЕСА_3 вартістю 3 966 126 грн. 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю загальною площею 63 кв.м по АДРЕСА_4 вартістю 155 106 грн, 1/2 частку об`єкта незавершеного будівництва - складу-магазину літ. М-3 загальною площею 1 164 кв.м по АДРЕСА_3 вартістю 3 966 126 грн. 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 43 053 грн як компенсацію різниці вартості часток у майні.  
Визнано за ОСОБА_2 зобов`язання на 1/2 частку боргу за договором позики від 7 жовтня 2014 року у розмірі 3 098 576,16 грн.
Визнано за ОСОБА_1 зобов`язання на 1/2 частку боргу за договором позики        від 7 жовтня 2014 року у розмірі 3 098 576,16 грн.
У іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17 532,27 грн у відшкодування судових витрат.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.
Встановивши, що автомобіль VolkswagenGOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1/2 частка об`єкта незавершеного будівництва - складу-магазину літ. М-3 загальною площею 1 164 кв.м по АДРЕСА_3 та нежитлова будівля загальною площею 63 кв.м по АДРЕСА_4 є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для поділу цього майна між подружжям. 
Суд першої інстанції вважав, що нежитлове приміщення «торгівельний зал з реалізації промислових товарів» загальною площею 96,3 кв.м по                                     АДРЕСА_1 , нежитлова будівля загальною площею 151,3 кв.м по АДРЕСА_2 та нежитлова будівля - магазин непродовольчих товарів (офіс А-2, А2-2, А3-2) загальною площею 865,6 кв.м по АДРЕСА_2 поділу між подружжям не підлягають, оскільки право власності на ці об`єкти нерухомості виникло у ОСОБА_2 до шлюбу з ОСОБА_1 , отже, у розумінні пункту 1 частини першої статті 57 СК України, є особистою приватною власністю ОСОБА_2 . 
Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову мотивоване тим, що зобов`язання ОСОБА_2 , які виникли за час шлюбу за договором позики, підлягають поділу між подружжям. 
Суд першої інстанції вважав доведеним факт укладення договору позики ОСОБА_2 в інтересах сім`ї за письмовою згодою ОСОБА_1 на укладення цього договору.  
Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2018 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2018 року в частині частково задоволення зустрічного позову скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, апеляційний суд вказував на безпідставне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень частини четвертої статті 65 СК України, оскільки належних та допустимих доказів витрачання ОСОБА_2 в інтересах сім`ї коштів, отриманих них за договором позики, матеріали справи не містять, тому дійшов висновку про необґрунтованість зустрічних позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2018 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в апеляційному порядку не переглядалось. 
У червні 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив постанову апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня                           2018 року скасувати і залишити в силі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2018 року.
Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.  
Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
Постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2018 року скасовано. 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2018 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишено в силі.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судового збору, сплаченого при поданні касаційної скарги, 17 620 грн.
Під час виготовлення та оформлення постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року допущено описку, а саме у резолютивній частині постанови помилково зазначено ім`я відповідача за первісним позовом « ОСОБА_5 », тоді як правильним є ОСОБА_5 ».
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Ураховуючи наведене, вказану описку необхідно виправити.
Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Виправити допущену в резолютивній частині постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року описку, замінивши ім`я особи, на користь якої з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, з ОСОБА_7 , що є опискою, правильним - ОСОБА_2 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. О. Кузнєцов  	
Судді:  	В. М. Ігнатенко  С. О. Карпенко В. А. Стрільчук  М. Ю. Тітов