Справа № 163/1676/20  Провадження №33/802/435/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ст. 472 МК України 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А. з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Нечая Ю.М., представника Волинської митниці Держмитслужби – Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2020 року,
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 139 096 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`яносто шість) гривень з конфіскацією в дохід держави 92 штук автозапчастин 57 найменувань загальною вартістю 139 096 гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 420,40 грн. судового збору, а також в користь Волинської митниці Держмитслужби України 273 грн., витрат по справі за зберігання товару.
ОСОБА_1  визнаний винним у тому, що він, прямуючи 26.04.2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Рено", номерний знак  НОМЕР_2 , в якому переміщував вантаж медичних засобів в адресу ТОВ "Незалежна Лабораторія Інвітро" та власні автозапчастини і тканину, не задекларував за встановленою формою не вказані в митній декларації 92 штуки автозапчастин 57 найменувань загальною вартістю 139 096 гривень загальною вартістю гривень, що знаходились у вантажному відсіку автомобіля разом із задекларованими товарами і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, прийнявши нове судове рішення, яким провадження у справі щодо нього закрити. Вказує, що причиною скоєння даного адміністративного правопорушення стала його неналежна обізнаність з кількістю переміщуваного товару. Вважає, що застосоване місцевим судом стягнення до нього у формі штрафу з конфіскацією товарів є надмірно суворим. З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 і його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили задовольнтити її з підстав викладених в ній, пояснення представника митниці Пікалюка М.С., який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення повністю стверджена дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, у якому ОСОБА_1 власноручно зазначив, що з протоколом згідний, зауважень не має (а.с.1-5), митною декларацією, у якій відсутні дані про декларування ОСОБА_1 92 штук автозапчастин (а.с.6), письмовими поясненнями ОСОБА_1 у яких він зазначив, що не вніс у митну декларацію товар, у зв`язку із відсутністю місця в декларації, пізню годину та втому (а.с.31), контрольним талоном (а.с.7), актом про проведення митного огляду транспортного засобу(а.с.30), товарно-супровідними документами на вантаж медичних засобів (а.с.8-26), фактурою б/н на товар «тканина» (а.с.27), фактурою №EX240420 від 24.04.2020 року (а.с.28-29), висновком СЛЕД (а.с. 40-51).
Отже, аналізуючи всі зібрані і дослідженні в сукупності фактичні дані, які в розумінні ст.251, 252 КУпАП є належними та допустимими доказами, проходжу до висновку про законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції в доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
У зв`язку з цим, подані ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду докази у вигляді листа від 12.05.2020 року з переліком автозапчастин та відповіддю на цей лист фірми відправника «AutoVelo[Service» від 03.07.2020 року, вважаю свідченням робочих питань, пов`язаних з професійною діяльністю (а.с.60-63).
Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про його звільнення від адміністративної відповідальності за ст.472 МК України на підставі ст.22 КУпАП – у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, є непереконливими.
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 визнав вину у скоєному під час розгляду місцевим судом, вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, з урахуванням всіх інших обставин справи в їх сукупності, об`єктивних та законних підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.22 КУпАП, вважаючи вчинене правопорушення малозначним, апеляційний суд у цій справі не знаходить.
Крім того особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції заперечувався факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.472 МК України, на це наданий відповідний документ, щодо помилки фірми відправника при виконанні замовлення ОСОБА_1 на постачання автозапчастин.
Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, дані про особу правопорушника, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст.472 МК України, яке є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим ОСОБА_1 , так і іншими особами.
За наявності вказаних обставин, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
                                       П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 травня 2020 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Волинського
апеляційного суду В.А. Подолюк