Єдиний унікальний номер 761/39166/18 
Номер провадження 22-ц/804/1044/20        

Єдиний унікальний номер 761/39166/18                                      Головуючий у 1 інстанції Величко О.В.
Номер провадження 22-ц/804/1044/20                  Доповідач Корчиста О.І.

ПОСТАНОВА
/додаткова/
Іменем   України

22  вересня 2020 року   Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді:  Корчистої О.І.
суддів:   Канурної О.Д., Космачевської Т.В.
за участю секретаря  Гуляєва М.В.

вирішуючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті питання про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі №761/39166/18 за позовом Акціонерного Товариства «Прокредитбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю « Фартнео» про стягнення кредитної заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 ,
на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року,
                                                       встановив:

Постановою Донецького апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 , задоволено. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року  скасовано. У задоволенні позовних вимог АТ «Прокредитбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Фартнео» про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.
При ухваленні постанови від 15 вересня 2020  року Донецьким апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл судових  витрат за подання ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 ,  апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року призначено цивільну справу №761/39166/18 для вирішення питання про ухвалення додаткової постанови.
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.
Отже, є підстави для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
За правилами частини 1, статті 133 ЦПК України  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Такий висновок зроблений в Додатковій Постанові Великої Палити Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19 лютого 2020 року.
До суду першої інстанції  надано договір про надання правничої допомоги №140 від 10 червня 2019 року. (т. І, а.с.87 )
На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 , до апеляційної скарги додано Рахунок на оплату №47 від 22 січня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сплачено 5000 гривень. При цьому, у графі  «Товари (роботи, послуги)» зазначено: «Апеляційна скарга на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.02.2020». (т. І, а.с.213 )
У даній справі апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 ,  подана на  рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року.
Отже, наданий ОСОБА_1 рахунок на оплату №47 від 22 січня 2020 року не підтверджує  здійснення оплати правової допомоги  по даній справі.
Відповідно до ксерокопії квитанції №152 від 24.01.2020 року у графі «призначення платежу» зазначено: «ОСОБА_1, апеляційна скарга на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.02.2020 р., договір №140 від 10.06.2019 р.». (т.І, а.с. 214)
Також не надано детальний опис  робіт (наданих послуг).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»).
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку  про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки наявність та розмір таких витрат не доведений ОСОБА_1 ..
Разом з тим, відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги  на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року сплачено судовий збір у розмірі 22 911,70 гривень. (т. І, а.с. 217)
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року скасовано, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому, в порядку частини 1 статті 141 ЦПК України, з  АТ «Прокредитбанк» на користь  ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним при зверненні до суду апеляційної інстанції судові витрати в розмірі 22 911,70 гривень.

Керуючись ст. 137, 270, 382 ЦПК України, 

                                                         постановив:

Стягнути з Акціонерного товариства «Прокредитбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 22 911,70 гривень.
В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу  на користь ОСОБА_1   відмовити.
   Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення  шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                                 О.І. Корчиста

Судді:                                                         О.Д. Канурна

                                             Т.В. Космачевська