КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

єдиний унікальний номер справи 359/8761/18
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4634/2020
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ                                 УКРАЇНИ
 
16 червня 2020 року Київський апеляційний суд  в складі колегії суддів:
 
судді - доповідача:                                                 Білич І.М.
суддів:                                                                   Лапчевської О.Ф., Іванченка М.М.
при секретарі:                                                       Кемському В.В.
 
за участю: представника позивача - Макеєва В.І. 
                  представника відповідача - ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Макєєва Віталія Миколайовича, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Чирка С.С.,
по цивільній справі № 359/8761/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_3 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - 
 
в с т а н о в и л а :
 
У жовтні 2018 року позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся з позовом до ОСОБА_3 , в якому у порядку суброгації просив стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 96 137 грн. 03 коп.
Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 28.07.2017 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного майнового страхування наземного транспорту № 28-5000-17-00113, а саме: автомобіля «BMW 5281», д.н.з. НОМЕР_1 . 
29.11.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю
застрахованого автомобіля та автомобіля «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , якого було визнано винним у вчиненні вказаної ДТП.
На виконання умов договору добровільного майнового страхування, позивач на рахунок підприємства, яке виконувало ремонтні роботи пошкодженого транспортного засобу, перерахував страхове відшкодування у загальному розмірі 164 941,16 грн. 
Після звернення позивача до страховика винної у ДТП особи - ПрАТ «СК «Провідна», останнє компенсувало позивачеві сплачене страхове відшкодування на суму 68 804,13 грн.
Посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України та недостатність страхової виплати для повного відшкодування заподіяних збитків, позивач зазначав, що відповідач, як безпосередньо винна у ДТП особа, зобов`язана відшкодувати позивачеві різницю між вказаними вище сумами.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Не погодившись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив рішення скасувати та ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилаючись на практику Верховного Суду (справи №464/1937/16-ц, №201/1431/16-ц), зазначав, що страховик (позивач), відшкодувавши потерпілому майнові збитки в повному обсязі, набув права вимоги до винної в ДТП особи в розмірі різниці між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Провідна». Крім того, зазначав, що не погодившись з розміром збитків, визначених ремонтною калькуляцією позивача, суд не навів власних розрахунків.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
 
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Третя особа: ПрАТ «СК «Провідна», будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, представника в судове засідання не направила, клопотань про відкладення судового засідання не подавала, у зв'язку з чим колегія суддів в силу положень ст. 372 ЦПК України провела розгляд справи за відсутності осіб, які не з'явилися.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши  матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.07.2018 року між страховиком ( ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група») та страхувальником ( ОСОБА_4 )  укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-5000-17-00113, відповідно до умов якого страховик зобов`язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «BMW 5281», д.н.з. НОМЕР_1 .
29.11.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю
автомобіля «BMW 5281», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Відповідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року, особою, винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, є ОСОБА_3 ..
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
30.11.2017 року  ОСОБА_4 повідомив позивача про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування.
Страховим актом від 28.02.2018 року № ДККА-59106 позивач визначив вартість страхового відшкодування, виплата якого необхідна для проведення відновлювального ремонту автомобіля страхувальника, на підставі ремонтної калькуляції №ДККА-59106 від 05.02.2018 року системи Audatex, в загальному розмірі 153 270,90 грн.
Згідно рахунку-фактури №АА00086064від 16.01.2018 року, складеного ПрАТ «КАТП «Укрпродконтракт», яке безпосередньо проводило ремонт транспортного засобу позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW 5281», д.н.з. НОМЕР_1 , становила 165 865,67 грн.
Платіжним дорученням від 28.02.2018 року сума страхового відшкодування в розмірі 153 270,90 грн. була перерахована на рахунок ПрАТ «КАТП «Укрпродконтракт`з призначенням платежу «страхове відшкодування, ОСОБА_4 ». 
Крім того, у зв`язку з недостатністю розміру страхового відшкодування для проведення повного комплексу ремонтних робіт згідно рахунку-фактури №АА00086064 від 16.01.2018 року, 03.05.2018 року позивачем здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 11 670,26 грн.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ Lanos», д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_3 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна».
Після звернення до страховика винної особи, позивач отримав від ПрАТ «СК «Провідна» виплату страхового відшкодування в сумі 68 804,13 грн.
При цьому, страховик винної особи підтвердив вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, визначеного позивачем у ремонтній калькуляції №ДККА-59106 від 05.02.2018 року системи Audatex, а саме: 153 270,90 грн., однак врахував коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу (0,6300), а також сплачену ОСОБА_3 суму франшизи.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачав підстав для застосування щодо існуючих між сторонами правовідносин положень ст. 1194 ЦК України. Оскільки матеріальний збиток в повному обсязі відшкодований страховиком винної у ДТП особи - ПрАТ «СК «Провідна». Зазначаючи також при цьому, що розмір збитку завданого ОСОБА_6 і визначений ПрАТ «СК «Українська страхова група»  в розмірі 164 674,16 грн. встановлений без врахування методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затверджених Наказом МЮУ, Фонду  державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159, зареєстрованого  в МЮ України 24 листопада 2003 року  за № 1074/8395.
 
Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи  з наступного.
 
Так, правовідносини у сфері майнового страхування регулюються  Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.
Згідно із ч.ч. 1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» (суброгація) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відносини між винною у ДТП особою - ОСОБА_3 та його страховиком - ПрАТ «СК «Провідна» регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України, а також договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, з яким погодився Верховний Суд у постанові по справі №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика в силу положень закону не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від ліміту страхового відшкодування (страхової виплати).
Відносини між винною особою та її страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами ст. 29 Закону № 1961-IV, згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, оскільки ПрАТ «СК «Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному ст. 29 Закону № 1961-IV, тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності), а тому відповідна різниця (вартість фізичного зносу) підлягає стягненню з винної особи.
 
Оплата позивачем суми відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про страхування» та природі правовідносин, що склалася між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_4 ..
При проведенні відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу потерпілої в ДТП  особи, реальна вартість робіт визначалася без врахування коефіцієнту фізичного зносу ТЗ, оскільки встановленню підлягали нові деталі та механічні вузли.
Оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до умов договору майнового страхування виплатило потерпілій особі повну суму відновлювального ремонту без вирахування фізичного зносу ТЗ у розмірі, то саме з вимогою про відшкодування вартості відновлювального ремонту позивач мав право звернутися до страховика винної у ДТП особи.
При цьому, як вже зазначалося вище, у ПрАТ «СК «Провідна» на підставі ст. 29 Закону № 1961-ІV виник обов`язок з компенсації позивачу страхового відшкодування, але за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу ТЗ, а тому сплата відповідної різниці покладається на винну в ДТП особу.   
У даному випадку у страховика ПрАТ «СК «Провідна» не виник обов`язок з відшкодування шкоди в частині суми фізичного зносу транспортного засобу в силу положень ст. 29 Закону № 1961-ІV, відповідна сума в розмірі 96 137,03 грн. (164 941,16 - 68 804,13 грн.) підлягає відшкодуванню саме винною в заподіянні шкоди особою - ОСОБА_3 на підставі ст. 1194 ЦК України.
Згідно положень ч. 2 ст. 1192 ЦК України,розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, може визначатися відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Надані позивачем до суду докази на підтвердження розміру збитків: ремонтна калькуляція №ДККА-59106 від 05.02.2018 року системи Audatex, та рахунок - фактура ПрАТ «КАТП «Укрпродконтракт», підтверджують розмір реальної вартості виконаних робіт, що не суперечить ні умовам договору страхування, ні положенням Закону України «Про страхування», оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням лише даних автотоварознавчого дослідження.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що  рішення суду як таке що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в порядку положень ст. 376 ЦПК України з зазначених вище підстав.
У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений в судах першої та апеляційної інстанції, в загальному розмірі 3 870,23 грн.

 
Керуючись ст.ст. 368, 372,374,376, 381 -384, 387  ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу адвоката Макєєва Віталія Миколайовича, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», задовольнити.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_3  про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»( р/р ПАТ «СК»»УСГ» № НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, код ЄДРПОУ 30859524) суму страхового відшкодування в розмірі 96 137,03 грн. ( дев`яносто шість тисяч сто тридцять сім гривень три копійки).
Стягнути зі ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» »( р/р ПАТ «СК»»УСГ» № НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, код ЄДРПОУ 30859524)  сплачений судовий збір в розмірі 3 870,23 грн. (три тисячі вісімсот сімдесят гривень двадцять три копійки).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено 02 липня  2020 року.
 
            Суддя-доповідач:
           Судді: