ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/25776/18	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/463/20 	Доповідач - Сташків Б.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Сташків Б.І. 
суддів -  Костів О. З., Щавурська Н. Б., 
                                       за участю секретаря - Сович Н.А.
                                       та сторін- представника відповідача ОСОБА_1                                         - ОСОБА_2 

       розглянувши у вкритому судовому засіданні у місті Тернополі цивільну справу № 607/25776/18 за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу "Житлобуд-Люкс" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року,ухваленого суддею Вийванко О.М.,повний текст рішення складено 17 лютого 2020 року, у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлобуд-Люкс", третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, приватне підприємство "Приватбуд-А" про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру,-

                                       ВСТАНОВИВ:
       У листопаді 2019 року позивач Обслуговуючий кооператив «Житлобуд - Люкс», звернувся в суд з позовом третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Приватне підприємство «Приватбуд-А» про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру, скасування запису про право власності.
       В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 21.11.2009 ОСОБА_1 уклала договір № 38 з ПП «Приватбуд-А» про дольову участь у фінансуванні житлового будівництва, внесла кошти на рахунок ПП «Приватбуд-А», який своїх зобов`язань перед позивачем не виконало. Директора ПП «Приватбуд-А» засуджено за шахрайство та за привласнення, розтрату майна, оволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. На підставі п. 1, п. 2 договору № 4/5 від 25.10.2012 року, укладеного між ПАТ Тернопільський завод «Оріон» та ОК «Житлобуд-Люкс», ОК «Житлобуд-Люкс» прийняв майнові права ПАТ «Тернопільський завод «Оріон». 15.12.2012 між ОК «Житлобуд-Люкс» та ПП «Приватбуд-А» було укладено договір про передачу майна, яким до ОК «Житлобуд-Люкс» від ПП «Приватбуд-А» передано виключно майнові права, а також об`єкт незавершеного будівництва, будівельний майданчик, будівельні матеріали, оригінал проектної документації. Із вказаного випливає, що на підставі зазначених вище договорів ОК «Житлобуд-Люкс» зосередив на собі майнові права замовника будівництва ПАТ «Тернопільський завод «Оріон» та майнові права Генерального підрядника ПП «Приватбуд-А». ПП «Приватбуд-А» передало відповідачу ОК «Житлобуд-Люкс» майнові права, а також об`єкт незавершеного будівництва, будівельний майданчик, будівельні матеріали, оригінал проектної документації. Пайовики ОК «Житлобуд-Люкс» за рахунок пайових внесків завершили будівництво власними силами.
       Позивач зазначав, що у Державному реєстрі прав на кожний об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа. Оскільки саме ОК «Житлобуд-люкс» звертався до реєстратора для відкриття відповідного реєстру, реєстраційної справи по багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 , передавав реєстратору необхідну документацію, у тому числі списки пайовиків-членів кооперативу, дозволи на виконання підготовчих та будівельних робіт, а також документи, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - будинку АДРЕСА_1 то довідка, видана ПП «Приватбуд-А», договір № 38, укладений між ПП «Приватбуд-А» та ОСОБА_1 , яка не є членом кооперативу "Житлобуд-Люкс", не є правовою підставою для реєстрації права власності на квартиру в будинку, збудованому ОК «Житлобуд-Люкс».
       Окрім того, позивач зазначає, що надані ОСОБА_1 державному реєстраторові документи, видані ПП «Приватбуд-А», а не забудовником, яким є ОК "Житлобуд-Люкс", не свідчать про наявність юридичного факту набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру, а тому державний реєстратор не мав права приймати оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , який вводив в експлуатацію позивач ОК "Житлобуд-Люкс", з володіння якого внаслідок незаконної реєстрації вибула зазначена вище квартира, відтак рішення державного реєстратора підлягає скасуванню зі скасуванням відповідного запису про реєстрацію. 
       Враховуючи наведене, просив суд позов задовольнити та скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради Сагайдак Ірини Володимирівни від 30 жовтня 2018 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 337677261101), та внесений на його підставі запис про право власності № 28647019.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Житлобуд - Люкс», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Приватне підприємство «Приватбуд-А» про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру, скасування запису про право власності.
       Скасовано заходи забезпечення позову у виді заборони відповідачу ОСОБА_1 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 60,6 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 337677261101, що належить на праві власності ОСОБА_1 , встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2018 року.
       Не погодившись із вказаним рішенням суду від Обслуговуючого кооперативу "Житлобуд-Люкс" поступила апеляційна скарга, в якій позивач просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради Сагайдак Ірини Володимирівни від 30.10.2018 (індексний номер 143240635) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 337677261101), та внесений на його підставі запис про право власності № 28647019.
       У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахування усіх обставин справи, що мають значення .
       Зокрема вказує, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 331 ЦК України до спірних правовідносин, але не застосував ст. 384 ЦК України, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна створений саме кооперативом, а не ОСОБА_1 . Самостійно. Вважає, що незастосування ст. 384 ЦК України до цих правовідносин має наслідком застосування неналежного пункту Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме, помилкове застосування пункту 78, замість пункту 80 Порядку, який регламентує порядок державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу.                 Зазначає, що у даному випадку власником квартири кооперативу стала особа, яка є не членом цього кооперативу, а яка була інвестором іншої юридичної особи, обов`язки від якої до кооперативу не перейшли, на що суд першої інстанції не звернув уваги.
       Також апелянт вказує, що внаслідок допущеної судової помилки ОСОБА_1 залишається власником квартири, прав на яку на законних підставах не набула, а також при цьому зберігає право вимоги до ПП «Приватбуд-А» про стягнення сплачених за квартиру грошових коштів, у той час як із власності ОК «Житлобуд-Люкс» вибула квартира, будівництво якої профінансоване діючим членом кооперативу ОСОБА_3 , та у якої, у разі залишення в силі рішення суду, залишаються права вимоги до кооперативу. Позивач вказує, що ОСОБА_1 перебуває у правовідносинах з ПП «Приватбуд-А», та повинна звертатись з вимогами саме до нього, а ОСОБА_3 - у відносинах з ОК «Житлобуд-Люкс».
       Окрім того, апелянт стверджує, що оскільки договір № 38 ОСОБА_1 уклала саме з ПП «Приватбуд-А», то: відповідачем за порушення прав ОСОБА_1 має бути саме ПП «Приватбуд-А» (реалізація принципу індивідуальної та персоніфікованої юридичної відповідальності); способом захисту порушеного права має бути стягнення грошових коштів з ПП «Приватбуд-А», а не визнання права власності чи оформлення прав на майно третьої особи.
       На думку апелянта, при з`ясуванні питання про те, який пункт порядку слід застосувати, суд не врахував, що будинок у експлуатацію ввів ОК «Житлобуд-Люкс», і саме він створив об`єкт нерухомого майна, а тому до цих правовідносин, пов`язаних зі створенням і подальшим переходом права власності на об`єкт підлягає застосуванню ст. 384 ЦК України, положення якої судом при вирішенні цього спору судом залишено поза увагою. При цьому вказує що суд також не врахував, що сама по собі реєстрація права власності (реєстраційна дія) не є підставою виникнення права власності, а є лише підтвердженням виникнення, переходу, припинення права власності як такого.
       Також апелянт вказує, що стверджуючи про перехід обов`язків від ПП «Приватбуд-А» до ОК «Житлобуд-люкс», суд першої інстанції не посилається на норми чинного законодавства або на положення з договорів.
       Вважає, що висновок суду про те, що ОК «Житлобуд-Люкс» перейняв обов`язки ПП «Приватбуд-А», зроблені судом без безпосередньої оцінки доказів, а тому суд порушив вимоги статей 89, 213, 229 ЦПК України, які стосуються вимоги щодо безпосереднього дослідження доказів. При цьому, докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені в основу ухваленого судового рішення.
       Від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона відповідача просить апеляційну скаргу ОК «Житлобуд-Люкс» залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. 
       Зокрема вказує, що у Постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 607/16852/І5-ц за позовом ОСОБА_4 до «Житлобуд-Люкс» про визнання права власності на квартиру в будинку (в якому знаходиться квартира ОСОБА_1 ), який здав в експлуатацію апелянт, зроблено висновок про те, що саме відповідач - ( «Житлобуд-Люкс», зобов`язаний забезпечити права інвесторів незалежно від того, чи є він стороною договору з пайової участі у будівництві.
       Також зазначає, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 27 серпня 2015 року у справі №607/9724/14-ц встановлено , що обслуговуючий кооператив «Житлобуд-Люкс» не набув та не міг набути майнових прав чи права власності на квартиру АДРЕСА_3 , оскільки вона була створена за її кошти, вона не була членом кооперативу та своїх майнових прав на вказану квартиру кооперативу не відчужувала, до кооперативу перейшли ліпне майнові права на завершення будівництва 45-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , обов`язок здати будинок в експлуатацію та подати державному реєстратору документи, необхідні для реєстрації права власності на квартири у будинку. Що позивачем і було зроблено та встановлено судом першої інстанції.
       Таким чином представник відповідача вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що реєстрація права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 проведена правомірно у відповідності до вимог п.78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а 'тому немає підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.
       В судове засідання не з`явився представник позивача ОК "Житлобуд Люкс", однак згідно рекомендованого повідомлення про вручення повістки про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
       Також, в судове засідання не з`явилися треті особи: ОСОБА_3 , Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, ПП "Приватбуд- А", однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
       Оскільки , будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з`явилися , а тому їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
       У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечила проти поданої апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. 
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу,які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав. 
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
       Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Аналіз зазначених норм вказує на те, що правом на звернення до суду за захистом, наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
       Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.
       Відповідно до ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1)чи мали місце обставини(факти),якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення,та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент здійснення спірної реєстраційної дії не існували обставини, вказані позивачем в адміністративному позові, які могли бути підставою для прийняття державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації речових прав та їх обмежень відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 була здійснена відповідно до вимог чинного законодавства і відсутні підстави для скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , а тому права та інтереси позивача не були порушення відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Житлобуд - Люкс», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Приватне підприємство «Приватбуд-А» про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру, скасування запису про право власності. 
       Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, які є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону. 
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 липня 2009 року між ПП «Приватбуд - А» (виконавцем) та ОСОБА_1 (дольовиком) укладено договір № 38 про дольову участь у фінансуванні житлового будівництва, відповідно до умов якого виконавець приймає у дольову участь, а дольовик фінансує будівництво двокімнатної квартири проектною загальною площею 60,91 кв. м. у житловому будинку по АДРЕСА_1 .
       Згідно пунктів 2.1, 2.2, розділу 2 вказаного договору, вартість 1 кв. м. загальної площі на момент укладення договору погоджена з дольовиком і становить 800 дол. США. Оплата проводиться у гривнях за курсом Нацбанку України на день внесення оплати. При збільшенні вартості будматеріалів, енергоносіїв, послуг та іншого, вартість 1 кв. м. житла підлягає коригуванню в процесі будівництва.
       Відповідно до п. 4.2 зазначеного договору виконавець забезпечує оформлення документації при підготовці проекту рішення на визнання права власності за дольовиком на проінвестовану загальну площу житла.
       25 жовтня 2012 ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» (правоволоділець) та ОК Житлобуд Люкс (правонабувач) уклали договір про передачу майнових прав на будівництво житлового будинку. 
       Пунктом 1 цього правочину правоволоділець зобов`язався передати, а правонабувач прийняти майнові права замовника будівництва 45-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , для завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.
       Відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.06.2013 по справі про обвинувачення: ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190 КК України, встановлено, що підсудний ОСОБА_5 , будучи службовою особою, перебуваючи на посаді директора підприємства ПП «Приватбуд-А», неналежно виконуючи покладені на нього статутом ПП «Приватбуд-А» обов`язки, щодо загальної організації роботи та безпосереднього керівництва підприємством, через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» не здійснював належний достатній контроль за діяльністю підприємства ПП «Приватбуд-А» та будівництва будинку по АДРЕСА_1 , уклав від імені підприємства особисто з громадянами договори дольової участі у будівництві підприємством зазначена багатоквартирного житлового будинку.  Таким чином, протягом грудня 2006 - грудня 2011 років між ПП «Пиватбуд-А» в особі директора підприємства ОСОБА_5., та фізичними особами (громадянами) укладено договори дольової участі у будівництві будинку по АДРЕСА_1 , а саме, зокрема: 21 липня 2009 року з ОСОБА_1 на будівництво квартири АДРЕСА_4 за ціною 48728 доларів США.
       15 грудня 2012 між ПП «Приватбуд-А» та ОК «Житлобуд-Люкс» укладено договір про передачу майна, відповідно до п. 2.1. якого ПП «Приватбуд-А» зобов`язується передати, а ОК «Житлобуд-Люкс» прийняти: - об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, який знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6110100000040020022; - будівельний майданчик (фронт робіт), який знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6110100000040020022; - будівельні матеріали, затрачені на будівництво 45-ти квартирного житлового будинку, який знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6110100000040020022; - оригінал проектної документації на будівництво 45-ти квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
       Згідно з п. 3.1. договору про передачу майна, передача-приймання майна, визначеного в п.2.1. даного договору, оформляється актом прийому-передачі майна та підписанням довідки про розмір витрат на виконані будівельні роботи, матеріали та послуги, що виникли в процесі виробництва.

       Відповідно до акту приймання-передачі від 15 грудня 2012 року (до договору про передачу майна від 15 грудня 2012 року), ПП «Приватбуд-А» передало ОК «Житлобуд-Люкс» майно у повному обсязі, відповідно до умов зазначеного договору.
       На підставі договору оренди землі від 10.04.2013, укладеного між Тернопільською міською радою та ОК «Житлобуд - Люкс», орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 22.03.2013 надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .
       Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 13 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, 45-ти квартирний житловий будинок з творчими майстернями за адресою: АДРЕСА_1 , вважається закінченим об`єктом будівництва, готовим до експлуатації.
       Згідно зазначеної декларації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 294,8 тисяч гривень, у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи складають 270 тисяч гривень, витрати на машини, обладнання та інвентар - 24,8 тисяч гривень.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2014 позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Приватбуд-А" про визнання майнових прав на об`єкт нерухомості Вирішено: Визнати за ОСОБА_6 майнове право на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 , відповідно до сплачених коштів згаданого договору від 21.07.2009 року укладеного з Приватним підприємством " Приватбуд-А".
       Рішенням апеляційного суду Тернопільської області 16 жовтня 2014 року  рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до Приватного підприємства "Приватбуд-А про визнання майнових прав на об`єкт нерухомості відмовлено. Підставою відмови в позові було звернення з позовом до неналежного відповідача, оскільки на час звернення з позовом «Приватбуд-А» передало свої права ОК «Житлобудлюкс», який не був залучений до розгляду справи.
       На підставі договору № 46 про дольову участь у фінансуванні житлового будинку від 30.12.2013, ОК «Житлобуд-Люкс» відчужив квартиру АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 .
       Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 27.08.2015, справа №607/9742/14-ц, визнано недійсним договір № 46 про дольову участь у фінансуванні житлового будівництва, укладений 30.12.2013 між ОСОБА_3 та ОК «Житлобуд-Люкс», та визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , серія та номер НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 державним реєстратором реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 11 квітня 2014 року. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спірну квартиру. 
        ОСОБА_1 звернулася до ОК «Житлобуд-Люкс» із заявою про видачу рахунку для доплати за квартиру та документів, необхідних для оформлення права власності на квартиру і самостійно визначила та сплатила 6 619,94 грн. за завершення будівництва квартири.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2018 задоволено позов ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу "Житлобуд -Люкс", третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
       Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 31.05.2018, справа №607/6193/16ц, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2018 р. скасовано, постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу "Житлобуд - Люкс", третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру відмовлено. 
       З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 через уповноважену особу, звернулася до державного реєстратора Управлінням державної реєстрації Тернопільської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2018 на квартиру АДРЕСА_2 .
       30 жовтня 2018 державним реєстратором прав та їх обтяжень, прийнято рішення провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 . 
       Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №143240635, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
       У своїх доводах апелянт посилається на те, що реєстратор порушив Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 № 1127 у редакції від 22.06.2018, а тому рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру, скасування запису про право власності підлягає до скасування. 
       Колегія суддів, вважає вказані доводи необґрунтованими та безпідставними, оскільки вони не відповідають обставинам справи.
       Згідно з частиною тринадцятою статті 15 Закону України від «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV) порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.
       Постановою від 25 грудня 2015 року № 1127 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
       Пунктами 6, 7 Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.
       Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
       Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).
       На час укладення договору про фінансування будівництва правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року№ 978-IVта «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року № 1560-XII.
       Відповідно до п. 78 Порядку, для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо); технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).
       У разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 р., також обов`язково зазначаються у відповідній заяві відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та подаються завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, копії: документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. 
       Як встановлено судом та вбачається зі справи, державний реєстратор здійснив реєстрацію за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі п. 78 Порядку.
       У реєстраційній справі №337677261101 для реєстрації права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , міститься договір №38 про дольову участь у фінансуванні житлового будівництва, укладений 21 липня 2009 року між ПП «Приватбуд-А» та ОСОБА_1 , довідка №57 від 11.03.2014, видана ПП «Приватбуд-А», рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 27.08.2015, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , виданий приватним підприємством «ВолКаС», а також декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 13 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області, 45-ти квартирний житловий будинок з творчими майстернями за адресою: АДРЕСА_1 , вважається закінченим об`єктом будівництва, готовим до експлуатації та розпорядження начальника управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради №71 від 28 березня 2014 року про присвоєння адресного номера 45-ти квартирному житловому будинку з творчими майстернями за адресою: АДРЕСА_1 . 
       Судом першої інстанції правомірно враховано, що згідно рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 27.08.2015, яке набрало законної сили (справа №607/9742/14-ц), вартість квартири була проінвестована ОСОБА_1 у відповідності до умов договорів дольової участі. Кооператив розпорядився майном та майновими правами, які йому не належали. Кооперативу передано від попереднього підрядника такі ж права та обов`язки, які той мав по відношенню до інвесторів будівництва тобто обов`язок здати будинок в експлуатацію та виділити квартиру, що ним по відношенню до позивачів не було дотримано. Також кооператив не є власником проінвестованої квартири ОСОБА_1 . 
       Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги, що судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 повністю проінвестувала вартість квартири, будинок зданий в експлуатацію та йому присвоєно адресний номер, державному реєстратору були подані усі необхідні документи для здійснення реєстрації на підставі п. 78 Порядку, відсутні обтяження на спірну квартиру, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого суду,про те що державний реєстратор діяв у відповідності до п. 78 Порядку, що свідчить про відсутність підстав для скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру та скасування запису про право власності.
       Також, не заслуговують до уваги доводи апеляційної скарги про те, що державний реєстратор повинен був застосувати п. 80 Порядку, оскільки відповідно до рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 27.08.2015 (справа №607/9742/14-ц), ОСОБА_1 не була членом кооперативу, і кооператив не міг набути права власності на майно (проінвестовані квартири), яке створене за кошти осіб, які не були його членами. Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 своїх майнових прав чи прав на будівельні матеріали кооперативу не відчужувала, а тому з наведених підстав п. 80 Порядку, у даному випадку не може бути застосований для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 . 
       Окрім того, рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 27.08.2015 (справа №607/9742/14-ц) встановлено, що кооператив не є власником спірної квартири і не мав право її відчужувати ОСОБА_3 , а тому судом першої інстанції вірно зроблено висновки, що доводи позивача про те, що внаслідок державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , кооператив був позбавлений власності на спірну квартиру і можливості її передати ОСОБА_3 є необґрунтованими .
       Разом з тим, судова колегія приймає до уваги висновки Верховного Суду, зроблені у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року (справа№607/6193/16-ц), згідно якої постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 31 травня 2018 року скасовано, залишено в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2018 року, яким визнано за відповідачем ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Касаційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_1 намагалася у позасудовому порядку оформити право власності на спірну квартиру, однак відповідач ОК "Житлобуд Люкс" її право категорично не визнає та не надає відповідні документи необхідні для реєстрації права власності. Враховуючи наведене, Верховний Суд прийшов до переконання, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав, визнання за позивачем права власності на спірну квартиру, не заборонений законом та за обставин розглядуваної справи є ефективним, оскільки іншим шляхом захистити свої права позивач не мала змоги ні у позасудовому ні судовому порядках. 
       Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, щодо реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , і скасування запису про право власності № 28647019.
       Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову ОК "Житлобуд-Люкс".
       Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.
       Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, судовий збір покладається на сторони в межах понесених судових витрат.
       Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України ,суд апеляційної інстанції,-
                                       ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Житлобуд-Люкс"- залишити без задоволення.

       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року - залишити без змін.

        Судовий збір покласти на сторони в межах понесених судових витрат .

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення. 

       Дата складання повного тексту постанови - 18 вересня 2020 року.

       Головуючий:                                                         Сташків Б.І.

                                                                               Костів О.З.

       Судді:                                                                Щавурська Н.Б