Ухвала
 
30 липня 2020 року
м. Київ
 
справа №335/9784/19
провадження №61-8662ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу прокуратури Запорізької області на постанову Запорізького апеляційного судувід 19 травня 
2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Запорізької області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, 
 
ВСТАНОВИВ:
15 липня 2020 року прокуратура Запорізької області звернулася із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду 
від 19 травня 2020 року в указаній вище справі. 
Касаційна скарга подана в межах процесуального строку на касаційне оскарження відповідно до статті 390 ЦПК України з урахуванням вимог підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішено, оскільки заявником не виконано вимоги пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: не зазначено місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) інших учасників справи -  ОСОБА_1 та Державної казначейської служби Українита не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у вересні 2019 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2019 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 
2019 року становив 1 921 грн.
Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 
0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 * 0,4 =
= 768,40) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (1 921 * 5 = 9 605) (редакція закону на момент подачі позовної заяви). Закон пов`язує сплату судового збору за подачу касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.
Постановою Запорізького апеляційного судувід 19 травня 2020 рокуапеляційну скаргу   ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2020 року скасовано в частині відмови у стягненні відшкодування втраченого внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду заробітку за період з 10 січня 2014 року по 04 червня 2014 року, скасовано в частині відмови у стягненні витрат на відшкодування суми, сплаченої у зв`язку з наданням юридичної допомоги та ухвалено в цій частині нову постанову наступного змісту.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Запорізької області про відшкодування втраченого заробітку внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду за період з 10 січня 2014 року по 04 червня 2014 року задоволено частково.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Запорізької області про відшкодування витрат на правову допомогу  задоволено.
Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування втраченого заробітку внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду за період з 10 січня 2014 року по 04 червня 2014 року - 33 123,29  грн та витрати на правову допомогу - 27 000 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Заявник просить скасувати постанову Запорізького апеляційного судувід 19 травня 2020 рокув частині стягнення відшкодування втраченого заробітку внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури і суду за період з 10 січня 2014 року по 04 червня 2014 року та в частині стягнення витрат на правову допомогу. 
Ураховуючи ціну позову та вимоги касаційної скарги заявник за подання касаційної скарги має сплатити за вимогу майнового характеру (стягнення відшкодування втраченого заробітку) - 1 536,80 грн (768,40 * 200%).
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу прокуратури Запорізької області на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               В. С. Висоцька