ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 808/1485/16
адміністративне провадження № К/9901/16576/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом державного підприємства «Дослідне господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою державного підприємства «Дослідницьке господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду у складі судді Нестеренко Л.О. від 16 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., Кругового О.О. від 18 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог 
У травні 2016 року державне підприємство «Дослідне господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» (далі - ДП «ДГ «Широке», позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправною бездіяльність провідного спеціаліста - державного фітосанітарного інспектора відділу дозвільної системи управління державного нагляду Пономаренка Сергія Володимировича щодо непроведення планової перевірки виконання вимог законодавства у сфері карантину та захисту рослин у період з 1 квітня 2016 року по 14 квітня 2016 року та виконання наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження плану комплексних планових заходів державного нагляду (контролю) органів державного нагляду (контролю) на 2016 рік» від 30 листопада 2015 року № 1553.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним фітосанітарним інспектором Пономаренком С.В. всупереч строків початку перевірки надано направлення на проведення планової перевірки пізніше, ніж зазначено у направленні. Перевірка у вказаний у направленні період проведена не була, жодних перешкод для інспектора підприємством не чинились. Тому позивач вважає, що акт недопуску до здійснення планової перевірки є незаконним, а бездіяльність спеціаліста протиправною.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що плановий захід не може бути розпочатий без присутності керівника господарства або уповноваженої ним особи; посадові особи органу державного контролю не можуть вимагати присутності керівника на підприємстві, якщо це перешкоджає його господарській діяльності, а згода або факт допуску до проведення перевірки засвідчується розпискою про отримання керівником чи уповноваженою ним особою направлення на проведення перевірки перед початком проведення заходу. Судами встановлено, що планова перевірка не була проведена, оскільки директор господарства ОСОБА_1 не підписав розписку про отримання направлення на проведення перевірки № 01-12/132 від 28 березня 2016 року. Оскільки нормами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено право позивача у будь-який час звернутись до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області із заявою про проведення такої перевірки за згодою підприємства, але з такою заявою позивач не звертався, то відсутні підстави вважати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення планової перевірки у зазначені у направленні дати.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ДП «ДГ «Широке» звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки відсутності умисної вини керівника щодо відсутності на момент призначення планової перевірки. Також скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не перевірено та не надано правової оцінки письмовим доказам, які містяться у матеріалах справи та доводять протиправну бездіяльність відповідача.
Від Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області заперечення або відзиву на касаційну скаргу ДП «ДГ «Широке» не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга надійшла до суду 13 серпня 2017 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в адміністративній справі № 808/1485/16, витребувано матеріали адміністративної справи та надано сторонам строк для подання заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2020 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 808/1485/16 за касаційною скаргою ДП «ДГ «Широке» суддею-доповідачем Берназюком Я.О.
Учасники справи письмових клопотань до суду касаційної інстанції не направляли.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що на виконання наказу Державної фітосанітарної інспекції Запорізької області від 30 грудня 2015 року № 169 «Про затвердження Плану проведення перевірок державними фітосанітарними інспекторами на 2016 рік», який оприлюднено на офіційному веб-сайті Державної фітосанітарної інспекції Запорізької області за адресою: http:phyto.zp.ua/, 23 березня 2016 року держфітоінспектор Пономаренко С.В. вручив під розпис відповідальної особи повідомлення про проведення планової перевірки з 1 квітня по 14 квітня 2016 року ДП ДГ «Ізвєстія» Донецької ДСДС НААН України, вул. Комсомольська, 1, с. Широке, Веселівський район Запорізької області, щодо питань виконання вимог законодавства у сфері карантину та захисту рослин, вихідний № 03-19/002 від 22 березня 2016 року з переліком документів, які необхідно надати, що засвідчує відмітка «Отримано» на примірнику повідомлення.
Відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» конкретна календарна дата початку планового заходу вказана в Плані проведення перевірок державними фітосанітарними інспекторами на 2016 рік. Тривалість планового заходу обмежується вимогами частини п`ятої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» терміном, що не може перевищувати п`ятнадцяти робочих днів.
Так, 5 квітня 2016 року, отримавши інформацію від секретаря позивача ОСОБА_3 про напружений графік відряджень керівника та його можливу присутність в господарстві в невизначений час в другій половині дня, інспектором було прийнято рішення залишити для ознайомлення та надання згоди на проведення перевірки, шляхом підпису розписки № 132 про одержання направлення на проведення планової перевірки ДП ДГ «Ізвєстія» Донецької ДСДС НААН України комплект документів відповідно до вимог частини п`ятої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме - направлення № 01-12/132 від 28 березня 2016 року, копію службового посвідчення № Ф17-036 від 15 червня 2013 року, а також копію наказу Державної фітосанітарної інспекції Запорізької області від 30 березня 2015 року № 169 «Про затвердження Плану проведення перевірок державними фітосанітарними інспекторами на 2016 рік», що засвідчує відмітка «Отримано» на копії направлення та підпис секретаря і печатка господарства у посвідченні про відрядження № 001/033 терміном на один день до позивача з метою проведення планової перевірки.
Зателефонувавши до приймальні господарства о 16 годині 30 хвилин 5 квітня 2016 року, інспектор дізнався, що комплект вищезгаданих документів директор господарства ОСОБА_1 отримав, але розписку № 132 про одержання направлення на проведення планової перевірки не підписав. Також секретар ОСОБА_3 повідомила, що директор 6 квітня 2016 року відбуде у відрядження і буде мати час для зустрічі щодо вирішення питань проведення планової перевірки лише 8 квітня 2016 року. Зазначені пояснення не спростовуються представником позивача.
В черговий раз прибувши до відповідача о 8 годині 30 хвилин 8 квітня 2016 року, про що свідчіть відмітка з печаткою господарства у посвідченні про відрядження № 002/033 терміном на один день з метою проведення планової перевірки, держфітоінспектор Пономаренко С.В. розмовляв з директором господарства ОСОБА_1 у його власному кабінеті. В розмові, яка відбулася в присутності головного бухгалтера ОСОБА_4 та головного економіста ОСОБА_8, директор ОСОБА_1 повідомив інспектора про те, що відмовляється надати дозвіл на проведення планової перевірки, підписавши розписку № 132 про одержання направлення на проведення планової перевірки ДП ДГ «Ізвєстія» Донецької ДСДС НААН України, а також відмовляється надавати бухгалтерські документи щодо обігу об`єктів регулювання в господарстві та має проконсультуватись з юристом і повідомить остаточне рішення о 13 годині 30 хвилин, цього ж дня.
Прибувши о 13 годині 30 хвилин до позивача, держфітоінспектор дізнався про те, що директора господарства ОСОБА_1 на місці немає, а документи щодо планової перевірки знаходяться у юриста. Юрист ОСОБА_9 , пославшись на великий об`єм нормативної бази та свою необізнаність по даному питанню, повідомив інспектора, що надати необхідну консультацію директору господарства зможе не раніше 11 квітня 2016 року.
Інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення № ЗП000226 від 8 квітня 2016 року за статтею 188-26 КУпАП - створення перешкод державному фітосанітарному інспектору для виконання покладених на нього обов`язків, Акт про недопуск до здійснення планової перевірки № 03-19/004 від 8 квітня 2016 року, а також інспектор повідомив про ситуацію, що склалась, начальнику Державної фітосанітарної інспекції Запорізької області Шиба В.Р. та голові Веселівської райдержадміністрації Мігулю І.І., надіславши доповідну за вихідним № 03-06/003 від 8 квітня 2016 року.
12 квітня 2016 року держфітоінспектор Пономаренко С.В. знову прибув до позивача з метою підписання акта про недопуск до здійснення планової перевірки № 03-19/004 від 8 квітня 2016 року та протоколу про адміністративне правопорушення № ЗП000226 від 8 квітня 2016 року, але директор господарства ОСОБА_1 відмовився від підписання вищезгаданих документів в присутності секретаря господарства ОСОБА_3 та водія ОСОБА_7 .
Акт про недопуск до здійснення планової перевірки № 03-19/004 від 8 квітня 2016 року, протокол про адміністративне правопорушення № ЗП000226 від 8 квітня 2016 року та повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення були надіслані на адресу господарства рекомендованим листом квитанція № 7220202168049 від 12 квітня 2016 року.
6 травня 2016 року державним фітосанітарним інспектором відділу дозвільної системи управління державного нагляду Пономаренко С.В. винесено постанову № ЗП000226 про накладення адміністративного стягнення на директора ДП «Дослідне господарство «Ізвєстія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» ОСОБА_1 за порушення, передбачене пунктом 1 частини першої статті 188-26 КУпАП. Постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 9 вересня 2016 року у справі № 313/670/16-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення № ЗП00226 від 6 травня 2016 року, оскільки судами встановлено, що протокол про правопорушення складений за відсутності директора позивача.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень вказані рішення у справі № 313/670/16-а залишені без змін постановою Верховного Суду від 23 квітня 2019 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року відповідають, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Так предметом оскарження у справі, що розглядається, є бездіяльність відповідача, яка, на думку позивача, полягає у непроведені планової перевірки у строки, визначені у повідомленні про проведення перевірки та наказі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження плану комплексних планових заходів державного нагляду (контролю) органів державного нагляду (контролю) на 2016 рік» від 30 листопада 2015 року № 1553, а саме - у період з 1 квітня 2016 року по 14 квітня 2016 року. Тож суди мали встановити правомірність непроведення відповідачем планової перевірки у зазначений період.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Повноваження відповідача у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, законами України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про карантин рослин» (тут і далі - у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин). 
Згідно статті 12 Закону України «Про карантин рослин» особи, які здійснюють господарську діяльність, пов`язану з виробництвом, переробкою, зберіганням, транспортуванням і торгівлею рослинами та рослинними продуктами, мають право одержувати від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері карантину рослин, інформацію про фітосанітарний стан на відповідній території. 
Особи, які здійснюють господарську діяльність, пов`язану з виробництвом, переробкою, зберіганням, транспортуванням, торгівлею рослинами і рослинними продуктами, зобов`язані, зокрема, надавати державним фітосанітарним інспекторам у визначених законом випадках безперешкодно доступ до об`єктів регулювання на будь-якій стадії виробництва, переробки чи обігу для проведення інспектування, перевірки документації та відбору зразків від об`єктів регулювання для визнання їх фітосанітарного стану в порядку, передбаченому цим Законом; сприяти проведенню карантинних заходів у карантинних та прилеглих до них зонах у разі виявлення карантинних організмів. Особи та органи державної влади зобов`язані сприяти державним фітосанітарним інспекторам у виконанні ними своїх повноважень.
Частиною першою статті 10 Закону України «Про карантин рослин» державні фітосанітарні інспектори у межах своїх повноважень мають право, зокрема, безперешкодного доступу до потужностей (об`єктів) виробництва та обігу об`єктів регулювання, включених до переліку об`єктів регулювання для цілей контролю за переміщенням територією України, в порядку, встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Отже, до повноважень Держаної фітосанітарної інспекції Запорізької області належали проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що займаються виробництвом, переробкою, зберіганням, транспортуванням і торгівлею рослинами і рослинними продуктами у порядку, визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.
Відповідно до частини одинадцятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або його заступника, або уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Також частиною п`ятою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Абзацом четвертим частини другої статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані, зокрема, не втручатися і не перешкоджати здійсненню господарської діяльності під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо це не загрожує життю та здоров`ю людей, не спричиняє небезпеки виникнення техногенних ситуацій і пожеж. Відповідно до абзацу першого статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання зобов`язаний допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що плановий захід не може бути розпочатий без присутності керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи. Разом з тим посадові особи органу державного контролю не можуть вимагати присутності керівника на підприємстві, якщо це перешкоджає його господарській діяльності, а згода або факт допуску до проведення перевірки засвідчується розпискою про отримання керівником чи уповноваженою ним особою направлення на проведення перевірки перед початком проведення заходу. 
Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що направлення на проведення перевірки № 01-12/132 від 28 березня 2016 року було надано 5 квітня 2016 року у зв`язку з відсутністю директора ОСОБА_1 в господарстві 1 та 4 квітня 2016 року, а відповідальну особу не призначено. При цьому директор відмовився від підпису на розписці про отримання повідомлення.
Крім того, судами попередніх інстанцій також встановлено відсутність директора на підприємстві у період до 8 квітня 206 року у зв`язку з його відрядженням. 
Дана обставина також встановлена судами у справі № 313/670/16-а, в якій постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 9 вересня 2016 року, яка набула законної сили 6 листопада 2016 року, скасовано постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з його перебуванням з 6 до 8 квітня 2016 року у відрядженні згідно наказу від 6 квітня 2016 року.
На цій підставі колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що, отримавши інформацію про відсутність директора ОСОБА_1 1 квітня 2016 року та 4 квітня 2016 року, а також з 6 по 8 квітня 2016 року на території підприємства та непризначення ним уповноваженої особи, інспектор не мав законних підстав розпочати перевірку у встановлений у направленні період. 
Колегія суддів також враховує, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій (за умови наділення законодавством відповідного суб`єкта дискреційними повноваженнями), а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані у строки, що самостійно визначені таким суб`єктом у межах наявних повноважень. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також наявність негативних наслідків такої бездіяльності суб`єкта владних повноважень для прав та інтересів особи.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2017 року у справі № 12-1393а17, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № П/9901/137/18 (800/426/17) та Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 826/10943/16, від 13 грудня 2019 року у справі № 826/7889/16, від 13 грудня 2019 року у справі № 826/7889/16, від 20 лютого 2020 року у справі № 826/27107/15.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про недослідження судами попередніх інстанцій письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, оскільки зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що судами досліджено копії повідомлення про проведення планової перевірки з 1 квітня по 14 квітня 2016 року, посвідчення про відрядження № 001/033 та № 002/033 та інші докази, на підставі яких встановлено факт прибуття фітосанітарного інспектора на місце перевірки та неодноразових намагань приступити до проведення перевірки з 1 по 14 квітня 2016 року. 
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить до висновку про те, що держфітоінспектором Пономаренком С.В. вжиті всі заходи та здійснені необхідні для проведення планової перевірки відповідача дії, визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зокрема: пред`явлено направлення на проведення перевірки, безпосереднє прибуття на місце проведення перевірки 1, 8 та 12 квітня 2016 року, складення акта та протоколу про недопущення до проведення перевірки, а тому обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність протиправної бездіяльності Державної фітосанітарної інспекції Запорізької області щодо непроведення планової перевірки з 1 квітня 2016 року.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо такі рішення ухвалені без порушень норм матеріального і процесуального права.
Оскільки при ухваленні судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Крім того, у пункті 80 рішення у справі «Перес проти Франції» («Perez v. France», заява № 47287/99) ЄСПЛ зазначив, що гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає право сторін, що беруть участь у справі, представляти будь-які зауваження, які вони вважають доречними до їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (див. рішення у справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italy) заява № 6694/74, пункт 33), це право можна вважати ефективним тільки в тому випадку, якщо зауваження були дійсно «заслухані», тобто належним чином враховані судом, який розглядає справу. Отже, дія статті 6 Конвенції полягає в тому, щоб, серед іншого, зобов`язати суд провести належний розгляд зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами у справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належності до справи (див. рішення у справі «Ван де Хурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. Netherlands), заява № 16034/90, пункт 59). 
Також у пункті 71 рішення у справі «Пелекі проти Греції» (Peleki v. Greece, заява № 69291/12) ЄСПЛ нагадав, що внутрішнє рішення суду може бути визначене як «довільне» з точки зору порушення справедливого судового розгляду лише в тому випадку, якщо воно позбавлене міркувань або якщо це міркування ґрунтується на явній помилці факту чи закону, допущеної національним судом, що призводить до «заперечення справедливості» (Moreira Ferreira v. Portugal (no 2), заява № 19867/12, пункт 85). З цього також випливає, що зобов`язання судових органів мотивувати свої рішення передбачає, що сторона судового розгляду може очікувати конкретної та чіткої відповіді на аргументи, що є визначальними для результату судового провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Оскільки суд касаційної інстанції залишає без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то у силу статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 Перехідних положень КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу державного підприємства «Дослідницьке господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» залишити без задоволення.
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       Я.О. Берназюк
Судді:                                                                                 І.В. Желєзний
                                                                                                         Н.В. Коваленко