ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 733/2360/14-а                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Овчарик В.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  01 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Аліменка В.О., суддів Кучми А.Ю. та Бєлової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов"язання здійснити нарахування та виплату щомісячної допомоги на дитину,
В С Т А Н О В И Л А
У грудні 2014 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила визнати дії управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної  державної адміністрації неправомірними та зобов`язати здійснити нарахування та виплати щомісячної допомоги на дитину відповідно до п. 6   ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»   у розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 лютого 2014 року та проводити перерахунок у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.
Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015 року адміністративний позов - задоволено.
У березні 2020 року позивач, звернулась до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015  року. У зазначеній заяві позивач просить роз`яснити судове рішення у частині кінцевої дати до якої повинно здійснюватись нарахування та виплата щомісячної допомоги на дитину.
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2020 року заяву про роз`яснення судового рішення - задоволено: вважати кінцевою датою нарахування та виплати щомісячної допомоги на дитину 31 грудня 2014 року.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з тексту апеляційної скарги, позивач вказує, що відповідно до п. 6 ст. 30  Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали ванслідок Чорнобильської катастрофи» вказана допомога виплачується дітям шкільного віку.
Відповідно до п. 2 Інстарукції з обліку дітей і підлітків шкільного віку затвердженої постановою КМУ № 646 від 12.04.2000 дитиною шкільного віку вважається дитина віком від 6 до 18 років.
          Відповідно до частин першої та другої   статті 254 КАС України   за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Згідно з ч. 3 вказаної статті, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено.
За змістом наведених норм слідує, що роз`ясненню підлягає судове рішення, яким спір вирішено по суті позовних вимог, і здійснити таке роз`яснення вправі суд, який це рішення ухвалив.
Отже, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.
Вказана стаття   КАС України   передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню.
Виходячи із системного тлумачення наведеної норми, роз`яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.
Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.
Так, у постанові Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015 року не зазначено кінцеву дату нарахування та виплати щомісячної допомоги на дитину, що викликає труднощі під час виконання такого судового рішення.
Роз`яснюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що стратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ пункт 6 статті 30 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськогї катастрофи» виключений з 01.01.2015 року.
Колегія суддів, погоджується з такими висновками суди першої інстанції, оскільки, з 01.01.2015 року була відсутня норма закону, яка надава право на виплату ОСОБА_1 щомісячної допомоги на дитину, передбаченої п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськогї катастрофи».
Тобто кінцевою датою по яку повинно було здійснюватись нарахування та виплата щомісячної допомоги на її дитину відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськогї катастрофи» є 31 грудня 2014 року.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для роз`яснення судового рішення та встановлення кінцевої дати здійснення нарахування щорічної допомоги за дитиною є 31 грудня 2014 року.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1     ст. 315 КАС України     за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу  Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2020 року  - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                            В.О.Аліменко

Судді                                                                                А.Ю. Кучма

                                                                                          Л.В. Бєлова
Повний текст постанови складено 01 липня 2020 року.