УХВАЛА

08 липня 2020 року 
м. Київ

Справа №  922/3987/19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 
на рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2020 
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 у справі 
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до     Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз"         
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
11.06.2020 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", Позивач) звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 у цій справі.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
За положенням частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Скаржник зазначає, що його касаційна скарга подана на підставі пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу, зокрема, на підставі пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України. При цьому обґрунтовує підстави касаційного оскарження тим, що суди порушили норми процесуального права та не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та призвело до ухвалення незаконного судового рішення, при тому, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання саме такого застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті  287 ГПК України).
У касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" зазначає, що оскаржені судові рішення ухвалені при неповному з?ясуванню обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суди визнали встановленими, невідповідності висновків, викладених у судових рішеннях, обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме статей 179, 180 Господарського кодексу України, статей 203, 204, 638 Цивільного кодексу України, глави 7 розділу ІІІ,  пункту 1 глави 1, пунктів 2, 6, 18, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, статей 7, 73, 76 - 79, 86, 91, 209, 210, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
Скаржник звертає увагу на те, що до інформаційної платформи оператори ГРС, яким є Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (далі - АТ "ОГС "Харківгаз", Відповідач), самостійно та добровільно подають інформацію (шляхом завантаження файлів з ЕЦП) до платформи цілодобово (як прогнози, так і фактичні дані в розрізі споживачів); форми, які завантажуються в платформу, затверджені Регулятором - НКРЕКП; алгоритми, за яких інформація приймається платформою та за допомогою яких здійснюються всі необхідні розрахунки для виявлення остаточних небалансів, є перевіреними Регулятором; односторонній акт врегулювання щодобового небалансу автоматично формується платформою на підставі розрахованих небалансів; оператор ГТС лише накладає ЄЦП та направляє через внутрішню пошту платформи акти замовникам; скаржник надав суду першої інстанції документи, передбачені пунктами 18, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, та докази їх направлення Відповідачу через інформаційну платформу.
На думку скаржника, в оскаржуваних судових рішеннях всупереч пункту 8 частини четвертої статті 238 ГПК України відсутні мотиви незастосування пункту 1 глави 1, пунктів 2, 6, 18, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи. Також з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 суд першої інстанції не надав правової кваліфікації застосуванню частини третьої статті 11, статті 692 Цивільного кодексу України та не навів мотивів незастосування вказаних правових норм, що є порушенням статті 236 ГПК України та статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Скаржник вважає висновки судів першої та апеляційної інстанції про неузгодження сторонами істотних умов договору, а також про відсутність в матеріалах справи доказів надсилання позивачем на адресу відповідача рахунків за добовий небаланс такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, та прийнятими при неповному з`ясування обставин справи, а обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права підтверджується належними та неспростованими доказами, які були надані місцевому господарському суду та у своїй сукупності надають можливість встановити і перевірити частину обсягу газу, який склав небаланс відповідача.
На переконання скаржника, суди попередніх інстанцій не врахували доводи та докази, надані АТ "Укртранснгаз" (акти врегулювання щодобових небалансів за відповідний газовий місяць; довідки  про добові небаланси відповідача; рахунки, розрахунки, реєстри файлів завантажених/відправлених з Інформаційної платформи; технічні акти приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи), а також не з`ясували обставини, які мають значення для суті спору, зокрема, щодо обсягу газу, який склав обсяг небалансу відповідача. 
Однак у касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" наводить обставини справи та мотиви, з яких, на його думку, виходили суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, проте не вказує конкретних норм права щодо питання застосування якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, у чому саме полягає неправильне застосування цих норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень і яким чином це вплинуло на прийняття зазначених судових актів з відповідним обґрунтуванням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 12.02.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 у справі №    922/3987/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 03.08.2020.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                    К. М. Пільков