ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7621/20 Справа № 210/119/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 210/119/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -
ВСТАНОВИВ:
В січні 2020 року ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 01.05.2016 року між її покійним чоловіком ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір оренди нежитлового приміщення №1 (далі – Договір) відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав, а відповідач отримав в строкове платне користування без права викупу нежитлове приміщення, загальною площею 265м. кв., на строк, зазначений п.6.1. цього Договору з 01.05.2016 року до 31.12.2016 року. Приміщення розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач продовжував користуватися майном після закінчення строку договору найму від 01.05.2016 року, а з боку орендодавця не було заперечень щодо цього, вважає, що згідно ст. 764 Цивільного кодексу України, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. 
Позивач зауважує на тому, що за квітень та липень 2017 року орендна плата відповідачем сплачена не була, що підтверджується банківською випискою з карткового рахунку її померлого чоловіка ОСОБА_4 , отже заборгованість за договором оренди за вказаний період становить 22 000 грн. Крім того, відповідачем по справі не сплачено орендну плату за листопад, грудень 2018 року в сумі 22 000 грн. та за 26 днів січня 2019 року, що становить 9226 грн. При цьому відповідачем не відшкодовано вартість витрат на комунальні послуги за грудень 2018 року, а саме витрати за електроенергію в сумі 4314,02 грн. та за водопостачання в сумі 381,30 грн. та не відшкодовано вартість витрат на комунальні послуги за січень 2019 року, а саме витрати за електроенергію в сумі 4314,83 грн. та за водопостачання в сумі 584,55 грн., що разом становить 29468,70 грн.
Позивач зазначила, що оскільки вона та їх спільна дочка ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримали у спадщину комплекс, що складається з двоповерхової цегляної будівлі А-2, загальною площею 566,4 кв.м., цегляного боксу гаражів – Б-В, вбиральні – Г, металевої споруди – Д, замощення – І, № 1-6 – огорожі, № 7-8 – ворота за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому, вони мають право на отримання грошових коштів за договором оренди.
На підставі наведеного вище позивач просила суд з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 53226 грн., та 29468,70 грн. - вартості комунальних послуг за договором оренди № 1 від 01.05.2016 року.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач по справі фактично продовжував користуватися майном після закінчення строку договору найму від 01.05.2016 року, а з боку орендодавця не було заперечень щодо цього, тому, згідно зі ст. 764 ЦК України, договір найму вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Зауважує на тому, що відповідач звільнив орендоване приміщення в січні 2019 року, при цьому відповідач мав заборгованість по оплаті орендної плати за квітень, липень, жовтень, листопад 2018 року та за січень 2019 року, та заборонність по сплаті комунальних послуг за грудень 2018 року та січень 2019 року. 
Позивач посилається на те, що факт користування відповідачем спірним нежитловим приміщенням підтверджується тим, що відповідач регулярно як в 2016 році, так і в 2017-2018 роках сплачував орендодавцю фіксовану незмінну суму орендних платежів та відраховував комунальні платежі, а після смерті орендодавця перестав сплачувати вказані платежі. Крім того, відповідач по справі здавав в суборенду спірне нежитлове приміщення іншому підприємству в період з 01.01.2017 року по 29.01.2019 року, що свідчить про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що після спливу терміну договору найму відповідач продовжував користуватись спірним нежитловим приміщенням та до жовтня 2018 року, тобто до смерті орендодавця, сплачував орендну плату та плату за комунальні послуги, передбачені договором від 01.05.2016 року. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно договору оренди № 1 нежитлового приміщення від 01.05.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 265 кв.м яка знаходиться на 2-му та на 1-му поверсі двоповерхової будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Додатково додається стоянка на 5 автомобілів, яка також знаходиться за вказаною адресою (а.с.25).
Відповідно до п. 3.1 Договору оренди № 1 нежитлового приміщення від 01.05.2016 року, за оренду приміщення, зазначеного в п.1.1 цього Договору, Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно орендну плату (договірну) в розмірі 11 000 грн. за базовий місяць розрахунку (травень 2016 року), виходячи з розрахунку 41 грн. на 1 метр квадратний (а.с.26 зворот). 
Пунктом 3.2. вказаного Договору також передбачено, що вартість комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання) не входять до складу орендної плати. (а.с.27).
Пунктом 6.1. Договору оренди № 1 нежитлового приміщення від 01.05.2016 року встановлено строк його дії, а саме з 01.05.2016 року до 31.12.2016 року, та п 7.1. вказаного Договору встановлено, що Договір припиняється по закінченню строку його дії. (а.с.28).
Згідно Акту № 1 від 31.12.2016 року Про прийняття-передачі (повернення) приміщення з оренди, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 встановлено, що орендар повернув, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення, розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі загальною площею 265 м.кв. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стоянку на 5 автомобілів, що також знаходиться за вказаною адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 29.10.2018 року (а.с.24).
Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 21.08.2019 року, ОСОБА_4 належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме 1/2 частка комплексу, що складається з двоповерхової цегляної будівлі А-2, загальною площею 566,4 кв.м., цегляного боксу гаражів – Б-В, вбиральні – Г, металевої споруди – Д, замощення – І, № 1-6 – огорожі, №7-8 – ворота за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
Відповідно до копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 21.08.2019 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожній, належить по 1/4 частці комплексу, що складається з двоповерхової цегляної будівлі А-2, загальною площею 566,4 кв.м., цегляного боксу гаражів – Б-В, вбиральні – Г, металевої споруди – Д, замощення – І, № 1-6 – огорожі, №7-8 – ворота за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19,20).
Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилалась на те, що оскільки відповідач продовжував користуватися нежитловим приміщенням загальною площею 265 кв.м, яке знаходиться на 2-му та на 1-му поверсі двоповерхової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 після закінчення строку договору найму від 01.05.2016 року, вказаний договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. При цьому, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди, у відповідача існує заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 53226 грн., та 29468,70 грн. - вартості комунальних послуг, які, на думку позивача, підлягають стягненню з відповідача.
Відмовляючи в задоволенні позову  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором оренди № 1 нежитлового приміщення від 01.05.2016 року, оскільки предмет договору найму було повернуто з оформленням відповідного документу (акту) у відповідності до ч. 3 ст. 795 ЦК України, договір оренди нежитлового приміщення №1 від 31.12.2016 року було припинено з 01.01.2017 року у зв`язку з чим у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу заборгованості по орендній платі та заборгованості по комунальним послугам за Договором у 2017-2019 роках.
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до ст. 627 та ст. 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 759 та ст. 762 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до положень статей 763, 764, 777 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін.
Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
За нормами ст.ст. 793, 795 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи,відповідно договору оренди № 1 нежитлового приміщення від 01.05.2016 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 265 кв.м, яка знаходиться на 2-му та на 1-му поверсі двоповерхової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Додатково додається стоянка на 5 автомобілів, яка також знаходиться за вказаною адресою (а.с.25).
Відповідно до п. 2.2.17. вказаного Договору – по закінченні строку дії цього договору (в т.ч. розірвання), орендар зобов`язаний протягом 3-х діб з дати закінчення строку дії Договору, чи з моменту його розірвання повернути орендодавцю по акту приймання-передачі приміщення в задовільному стані, з урахуванням нормального зносу, а також передати по акту в повному обсязі і справності обладнання та інше майно, одержане орендарем в користування.
Як вбачається із матеріалів справи, згідно Акту № 1 від 31.12.2016 року Про прийняття-передачі (повернення) приміщення з оренди, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 встановлено, що орендар ОСОБА_2 повернув, а орендодавець ОСОБА_4 прийняв нежитлове приміщення, розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі загальною площею 265 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стоянку на 5 автомобілів, що також знаходиться за вказаною адресою (а.с.46).
Таким чином, оскільки відповідно до Акту приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди №1 від 31.12.2016 року, ОСОБА_2 повернув, а ОСОБА_4 , у відповідності до пунктів 2.2.17., 3.7., 6.1. та 7.1 договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2016 року № 1, прийняв нежитлове приміщення, розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі загальною площею 265 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . та стоянку на 5 автомобілів, що також знаходиться за вказаною адресою, договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 31.12.2016 року було припинено з 01.01.2017 року.
У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 31.12.2016 року, дію якого було припинено з 01.01.2017 року.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач по справі фактично продовжував користуватися майном після закінчення строку договору найму від 01.05.2016 року, а з боку орендодавця не було заперечень щодо цього, тому, згідно зі ст. 764 ЦК України, договір найму вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Акту № 1 від 31.12.2016 року Про прийняття-передачі (повернення) приміщення з оренди, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 встановлено, що орендар ОСОБА_2 повернув, а орендодавець ОСОБА_4 прийняв нежитлове приміщення, розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі загальною площею 265 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стоянку на 5 автомобілів, що також знаходиться за вказаною адресою, що свідчить про те, що дію договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.05.2016 року було припинено з 01.01.2017 року (а.с.46). 
Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що відповідач звільнив орендоване приміщення в січні 2019 року, при цьому відповідач мав заборгованість по оплаті орендної плати за квітень, липень, жовтень, листопад 2018 року та за січень 2019 року, та заборонність по сплаті комунальних послуг за грудень 2018 року та січень 2019 року, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.05.2016 року, відповідно до вимог ст. 764 ЦК України, був поновлений та строк, який був раніше встановлений договором, при цьому в матеріалах справи міститься Акт № 1 від 31.12.2016 року Про прийняття-передачу (повернення) спірного нежитлового приміщення з оренди, що свідчить про припинення дії договору з 01.01.2017 року. Будь-якого іншого договору оренди спірного нежитлового приміщення із визначенням умов оренди, матеріали справи не містять. 
Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що факт користування відповідачем спірним нежитловим приміщенням підтверджується тим, що відповідач регулярно як в 2016 році, так і в 2017-2018 роках сплачував орендодавцю фіксовану незмінну суму орендних платежів та відраховував комунальні платежі, а після смерті орендодавця перестав сплачувати вказані платежі оскільки, як вбачається із наданої позивачем виписки АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок ОСОБА_4  в період з 01.01.2016 року по листопад 2018 року, відповідачем зараховувались кошти з позначками в коментарях до платежу – оренда, вода, світло, комунальний. При цьому, відповідачем по справі в рахунок платежів – оренда, перераховувались різні суми як із зазначенням дати укладення договору оренди, а саме: договір оренди від 01.12.2012 року та договір оренди від 01.02.2017 року, так і без зазначення номеру та дати договору оренди, що не є підтвердженням перерахування коштів саме за договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.05.2016 року. При цьому матеріали справи місять докази того, щодоговір оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.05.2016 року, на який позивач посилається як на підставу задоволення позовних вимог, був припинений 01.01.2017 року. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що відповідач по справі здавав в суборенду спірне нежитлове приміщення іншому підприємству в період з 01.01.2017 року по 29.01.2019 року, що свідчить про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що після спливу терміну договору найму відповідач продовжував користуватись спірним нежитловим приміщенням та до жовтня 2018 року, тобто до смерті орендодавця, сплачував орендну плату та плату за комунальні послуги, передбачені договором від 01.05.2016 року, оскільки статтею 774 Цивільного кодексу України визначено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Умовами договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.05.2016 року не передбачено право відповідача передавати спірне нерухоме приміщення у піднайм, що свідчить про те, що за договором оренди № 1 нежитлового приміщення від 01.05.2016 року, який припинив свою дію 01.01.2017 року, відповідач не був наділений повноваженнями передавати спірне нерухоме приміщення у піднайм саме за цим договром. 
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , - залишити без задоволення. 
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: