Ухвала
 
28 вересня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 757/4714/20-ц
провадження № 61-13064ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Яремка В. В.,
 
учасники справи: 
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
відповідач - суддя Верховного Суду ОСОБА_4, 
 
розглянув заяву судді Ступак О. В. про самовідвід у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року у складі судді Бусик  О. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Ящук Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до судді Верховного Суду ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року залишено без змін.
 
28 серпня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено суддю-доповідача Ступак О. В. 
 
Суддею-доповідачем Ступак О. В. у цій справі заявлено самовідвід.
 
Заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Заявляючи у цій справі самовідвід, суддя Ступак О. В. повідомила, що у жовтні 2017  року ОСОБА_1 звертався до суду із позовом до неї як судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про відшкодування шкоди. 
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, залишеним без постановою Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмолено. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року відмовлено. 
 
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК Українисуддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
 
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК Українипитання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
 
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (Рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).
 
Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).
 
Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.
 
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
 
Враховуючи наведене, наявні правові підстави для задоволення заяви судді Ступак О. В. про самовідвід, оскільки оскарження ОСОБА_1 її дій під час розгляду іншої справи № 757/52760/17 за позовом ОСОБА_1 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,може призвести до виникнення сумнівів у її неупередженості як в учасників справи, так і у сторонніх спостерігачів, що є підставою для самовідводу. 
 
Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Задовольнити заяву про самовідвід судді Ступак Ольги В`ячеславівни. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак     І. А. Воробйова     В. В. Яремко