Постанова                                                   
Іменем України
08 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 161/3915/18
провадження № 51-1354км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,   
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 ,
прокурора                                            ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року клопотання прокурора задоволено та звільнено від кримінальної відповідальності підозрюваного  ОСОБА_6 ,  
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України (далі – КК), на підставі ч. 4 ст. 212 КК, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32017030000000048, закрито у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК). 
За ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами задоволено частково. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року скасовано. Відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32017030000000048 від 11 серпня 2011 року, підозрюваного ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 212 КК у зв`язку із відшкодуванням завданих державі збитків на суму 2 026 666 грн. У решті вимог заяви ОСОБА_6 відмовлено.
За ухвалою Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що суд апеляційної інстанції порушив принцип правової визначеності, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), зокрема, у справі «Желтяков проти України». Стверджує, що апеляційний суд не навів мотивів, відповідно до яких слід визнати нововиявленою обставиною висновок експерта № 8437 від 01 серпня 
2018 року.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора представник заявника 
ОСОБА_6 – адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення. Обґрунтовуючи свої заперечення, посилається на те, що обставини, встановлені висновком судово-економічної експертизи № 8437 від 01 серпня 2018 року, є нововиявленими.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу прокурора.  
Іншим учасникам було належним чином повідомлено про судовий розгляд, але в судове засідання вони не з`явилися.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як убачається з ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року, розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами, суд визнав такими обставинами те, що згідно з висновком судово-економічної експертизи № 8437 від 01 серпня 2018 року  висновки акта перевірки ГУ ДФС України у Волинській області від 05 лютого 2018 року 1836/14- 04/40289067 про наявність у підприємства ПП «Некст Ойл Трейд» заборгованості зі сплати податків не підтвердилися.
Однак з висновком суду першої інстанції про наявність у цьому кримінальному провадженні нововиявлених обставин погодитись не можна.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнається, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність судового рішення, що належить переглянути. Тобто нововиявленими визнаються обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Об`єктивність існування обставин означає, що ці факти були такими на момент ухвалення відповідних судових рішень незалежно від будь-якої суб`єктивної оцінки. Наприклад, підпис був підробленим, експертний висновок був завідомо неправдивим. Такі обставини мають бути встановлені належними процесуальними рішеннями, зокрема висновком експертизи щодо підробки підпису, рішенням про притягнення до кримінальної відповідальності експерта та інше. Однак отримання учасником кримінального провадження нових доказів після його завершення, зокрема нового висновку експертизи, який є суб'єктивною думкою експерта щодо існування обставин, установлених іншою експертизою, не можна визнати нововиявленою обставиною в розумінні 
ст. 459 КПК.
Крім того, слід звернути увагу, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлено обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справі «Желтяков проти України». Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає в тому, що жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Зокрема, у названій справі ЄСПЛ зазначив: «у будь-якому разі Суд вважає, що ситуація не вимагала такого грубого втручання у остаточне рішення суду. Немає жодних підстав вважати, що воно стосувалося серйозного порушення процесуальних норм. Також не стверджувалось, що висновок був «завідомо неправильним».
Слід зазначити, що в цьому провадженні, визнавши обставини, встановлені новим висновком експертизи, нововиявленими, суди попередніх інстанцій не вказали, чому вони не беруть до уваги той висновок експертизи, який був у справі на момент його розгляду судом і чи він є завідомо неправдивим.
Не можна не звернути уваги і на те, яке саме судове рішення було переглянуто за нововиявленими обставинами. Це була ухвала суду від 05 квітня 2018 року, постановлена за результатами розгляду клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Як видно з цієї ухвали, судом були зазначені обставини, встановлені органом досудового розслідування, та докази, на які він посилався. Тобто судом безпосередньо докази не досліджувалися, їх оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК не відбувалася та висновок про винуватість особи не робився.
З`ясувавши, що існують обставини, передбачені ч. 4 ст. 212 КК, думку підозрюваного, який не заперечував щодо закриття кримінального провадження на цих підставах, суд ухвалив відповідне рішення. Тому визнання судом нововиявленими, тобто такими, що могли істотно вплинути на судові рішення, обставин, які в цьому випадку не досліджувалися судом та не мали вирішального значення для прийняття ним рішення, не можна визнати обґрунтованими.   
Відповідно до положень ч. 1 ст. 467 КПК суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції. Тобто за змістом закону, переглядаючи судове рішення за нововиявленими обставинами, суд відповідної інстанції має керуватися нормами кримінального процесуального закону, якими керувався суд, ухвалюючи рішення, яке переглядалося.
Згідно з ч. 4 ст. 288 КПК у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Однак судом першої інстанції цих вимог закону не дотримано. Скасувавши ухвалу про звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд постановив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Однак всупереч вимогам ч. 4 ст. 288 КПК рішення про повернення клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку не ухвалив.
Відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що доводи прокурора розглянуто формально. Апеляційний суд фактично продублював рішення суду першої інстанції, не надавши відповіді на доводи апеляційної скарги, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин ухвалу апеляційного суду від 11 січня 2019 року постановлено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, передбачених ч. 1 ст. 412 КПК.
З огляду на викладене, діючи у межах касаційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно виконати всі вимоги чинного законодавства та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 11 січня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.     
Судді:
 
  ОСОБА_1                               ОСОБА_8                            ОСОБА_3