ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 липня 2020 року           справа №200/5020/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

   Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Кобець О.А.,, за участю представника позивача Литвиненко В.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 р. у справі  № 200/5020/20-а (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю “Ізі Кредит”, про визнання протиправними і скасування постанов, -
                                                             УСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю “Ізі Кредит” (далі – ТОВ “Ізі Кредит”, третя особа), в якому просив: визнати протиправними та скасувати: - постанову про відкриття виконавчого провадження № 61799400 від 13.04.2020 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 03.04.2020 № 5786 про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 20750,00 грн, а також стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 2075,00 грн; - постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 13.04.2020 по виконавчому провадженню № 61799400 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 03.04.2020 № 5786 про стягнення з боржника ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , основної винагороди у розмірі 2075,00 грн; - постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.04.2020 по виконавчому провадженню № 61799400 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 03.04.2020 № 5786 про стягнення з боржника ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , мінімальних витрат у розмірі 300,00 грн; - постанову про арешт коштів боржника від 13.04.2020 по виконавчому провадженню № 61799400 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 03.04.2020 № 5786 про стягнення з боржника ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , якою накладено арешт на всі кошти у всіх банківських установах України; - постанову про арешт майна боржника від 13.04.2020 по виконавчому провадженню № 61799400 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 03.04.2020 № 5786 про стягнення з боржника ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , якою накладено арешт на майно позивача.
Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на ст.ст. 24, 25 Закону України “Про виконавче провадження”, зазначає, що при відкритті виконавчого провадження відповідач не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна у боржника у відповідному виконавчому окрузі та місце проживання позивача, вважає, що виконавче провадження № 60739858 відповідачем відкрито протиправно, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника заборгованості та основної винагороди, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 р. у справі  № 200/5020/20-а позов задоволено. Визнано протиправною і скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61799400 від 13.04.2020. Визнано протиправною і скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про стягнення з боржника основної винагороди від 13.04.2020 у виконавчому провадженню № 61799400. Визнати протиправною і скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.04.2020 у виконавчому провадженню № 61799400. Визнано протиправною і скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів боржника від 13.04.2020 у виконавчому провадженню № 61799400. Визнано протиправною і скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт майна боржника від 13.04.2020 у виконавчому провадженню № 61799400.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.                                                                                           В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що редакцією Закону України «Про виконавче провадження», на час вчинення виконавчих дій, не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.
          Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу у якому проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.
          У судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.                                                                      Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.                                                  Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.                                ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, з 12.12.2007 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується копіями паспорту громадянина України № НОМЕР_2 , картки фізичної особи платника податків від 14.10.2004 і посвідчення серії НОМЕР_3 від 15.02.2018.  
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 210093017 від 25.05.2020 вбачається, що у позивача відсутня нерухомість у м. Києві. 
Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_4 від 05.05.2020 № 789 встановлено, що старший солдат ОСОБА_1  перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 з 10 листопада 2016 року. З позовної заяви вбачається, що позивач проходить військову службу на території військової частини.  
З інформаційної довідки № 29401220200522 від 22.05.2020 з Єдиного реєстру приватних виконавців України вбачається, що ОСОБА_2 є приватним виконавцем в виконавчому окрузі м. Київ. 
Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 13.04.2020 відкрите виконавче провадження № 61799400 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Ізі Кредит” заборгованості в розмірі 20750,00 грн. Також зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей і стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 2075,00 грн. Виконавче провадження відкрите щодо виконання виконавчого напису № 5786 від 03.04.2020 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 13.04.2020 ВП № 61799400 про стягнення з боржника основної винагороди  вирішено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 2075,00 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 13.04.2020 ВП № 61799400 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження визначена загальна сума мінімальних витрат у розмірі 300,00 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 13.04.2020 ВП № 61799400 про арешт коштів боржника накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахування виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця витрат виконавчого провадження, штрафів 23825,00 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 13.04.2020  ВП № 61799400 про арешт майна боржника встановлено, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 23825,00 грн.
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив наступне.          
          В оскаржуваних постановах відповідача адресою ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_1 , але жодних доказів на підтвердження  того, що позивач проживає або зареєстрований за вказаною адресою чи володіє майном, зокрема нерухомістю, за вказаною адресою до суду не надано.
          Судом встановлено, що зареєстроване місце проживання позивача не знаходиться в місті Києві, він не працює в місті Києві, у нього відсутня нерухомість у місті Києві. Також до суду не надано доказів знаходження будь-якого майна позивача в м. Києві. Крім того, до суду не надано доказів наявності грошових коштів на рахунках у відділеннях (філіях) банківських установ у м. Києві (на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження).
Отже, виконавче провадження № 61799400 відкрите з порушенням правил підвідомчості, а відповідач не є повноважною особою щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 03.04.2020 № 5786.
Тому оскаржувані постанови відповідача є протиправними і підлягають скасуванню, а позов має бути задоволений повністю.
          Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.
          Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом п.1 ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно ч. 1  ст. 19 Закону № 1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до  статті 5 цього Закону  віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Відповідно до ч.1  ст.27 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”  (далі – Закон № 1403-VIII) фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного  Законом № 1404-VIII.
За правилами ч.1, 2 ст.24 Закону № 1404-VIII    виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 6    статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону № 1404-VIII знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що і Закон № 1404-VIII, і Закон № 1403-VIII визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.
При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Отже, у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Згідно приписів п.1 ч.1  ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3  ст. 26 Закону № 1404-VIII).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5  ст. 26 Закону № 1404-VIII).
Отже, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження для їх виконання, якщо не виявлено жодної з передбачених  законом  підстав для повернення виконавчого документу стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.
Слід зазначити, що Законом № 1404-VIII ( в редакції на час вчинення виконавчих дій) не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Ізі Кредит” 10 квітня 2020 року звернулося до приватного виконавця із заявою б/н від 08 квітня 2020 року про примусове виконання рішення в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 5786 від 03.04.2020 року виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 20 750,00 гривень.
У виконавчому написі № 5786 від 03.04.2020 року, що виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вказано місце проживання Боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 . 
Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника -   ОСОБА_1 , знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва.                    Також, в заяві про примусове виконання рішення стягувачем зазначено інформація, що вказана у виконавчому написі, а саме, що місцем проживання Боржника - ОСОБА_1 , є АДРЕСА_3 .    
Саме зазначене в заяві про примусове виконання рішення та виконавчому написі № 5786 від 03.04.2020 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., місце проживання боржника і було підставою для вчинення виконавчих дій, зокрема відкриття виконавчого провадження в окрузі міста Києва.   
Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови “Про відкриття виконавчого провадження” від 13.04.2020 року ВП № 61799400, оскільки відповідач діяв у відповідності ст.ст.  24,  26 Закону України “Про виконавче провадження”  та підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на час відкриття виконавчого провадження не мав.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 511/1342/17: 
“За таких обставин, враховуючи, що державний виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження боржника, що зазначив стягувач у виконавчому документі, не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та повертати його стягувачу. 
Установивши, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження були вчинені відповідно до вимог  частини першої  статті 24 Закону України “Про виконавче провадження”,  державний виконавець відкрив виконавче провадження за місцем проживання боржника, яке зазначив стягувач у заяві про відкриття провадження, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку,  про відсутність підстав для скасування постанови.
          Доводи касаційної скарги про те, що державний виконавець не мав права приймати постанову про відкриття  виконавчого провадження є безпідставні, оскільки право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби належить стягувачу.”.
         Колегія суддів зазначає,  що єдиним доводом для скасування оскаржуваних постанов зазначено протиправне відкриття  виконавчого провадження, не пересвідчення відповідачем про місце проживання боржника у відповідному виконавчому окрузі.
          З огляду на правомірність відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про протиправність постанов, прийнятих приватним виконавцем від 13.04.2020 року у ВП № 61799400.
          Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.                                                                                Відповідно до положень ч.1  ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.                                                                                Керуючись статтями   250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства   України, -    
  
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 р. у справі  № 200/5020/20-а – задовольнити.                                                             Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 р. у справі  № 200/5020/20-а – скасувати.                                                                                             Прийняти нову постанову.                                                                                                    У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю “Ізі Кредит”, про визнання протиправними і скасування постанов - відмовити.                                                                                                                        Повне судове рішення – 21 липня 2020 року.                                                            Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.                                                                                                              
Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін
Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук
                                                                                                               І.В. Сіваченко