Постанова
Іменем України
 
08 вересня 2020 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/5665/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Білич І.М., Махлай Л.Д., 
за участю секретаря Ратушного А.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області
 
в складі судді Ярмоли О.Я. 
 
від 17 грудня 2019 року
 
по справі №357/6584/19 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області
 
за позовом Приватного орендного підприємства «Агрофірма Узинська» 
 
до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю             «РОЗА-Л»,
 
третя особа - державний реєстратор Комунального підприємства «Перевага» Хоцінська Анна Миколаївна,
 
про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації,
 
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 
 
до Приватного орендного підприємства «Агрофірма Узинська» 
 
про визнання недійсним договору оренди землі,
 
                                             В С Т А Н О В И В:
 
В червні 2019 року позивач - Приватне орендне підприємство "Агрофірма Узинська" (далі - ПОП "Агрофірма Узинська", Агрофірма) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗА-Л" (далі - ТОВ "РОЗА-Л", Товариство) про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації.
Позов обґрунтовував тим, що 01.08.2015 між ПОП "Агрофірма Узинська" та                 ОСОБА_1 укладено договір №166 оренди землі, предметом якого є належна останньому на праві власності земельна ділянка, площею 3,915 га, (кадастровий номер 3220485800:03:006:0010), розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Договір укладено строком на 10 років. На підставі даного договору державним реєстратором - державним нотаріусом Узинської нотаріальної контори Малькевич Л.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27560307 та від 26.12.2015 до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право №12780845 на земельну ділянку за ПОП "Агрофірма Узинська".
Зазначав, що 20.06.2017 Міністерством юстиції України прийнято наказ №1977/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень", згідно якого було задоволено у повному обсязі колективну скаргу від 06.06.2017 та окрім іншого вирішено скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 №27560307. В цей же день Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України скасовано запис про інше речове право №12780845 від 26.12.2015. 
Даний наказ рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.04.2018, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27560307 від 26.12.2015, та скасовано рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України в частині скасування іншого речового права №12780845 від 26.12.2015; скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації іншого речового права №12780845 від 26.12.2015.
Після набрання законної сили вищевказаним рішенням 27.04.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ "РОЗА-Л" укладено договір оренди спірної земельної ділянки, на підставі якого 04.05.2019 державним реєстратором Хоцінською А.М. здійснено реєстрацію права оренди (індексний номер рішення 46761233 від 07.05.2019, номер запису про інше речове право 31452003).
Крім того, в обгрунтування позову зазначав, що ПОП "Агрофірма Узинська", як орендар земельної ділянки, використовувало таку земельну ділянку за її цільовим призначенням та здійснювало обумовлену орендну плату, а ОСОБА_1 , як орендодавець, особисто отримував орендну плату та з будь-якими вимогами щодо невиконання умов договору до Агрофірми не звертався. Також між ПОП "Агрофірма Узинська" та ОСОБА_1 не укладалася угода щодо дострокового припинення договору оренди, в судовому порядку договір оренди не припинявся та недійсним не визнавався. 
Позивач, посилаючись на те, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "РОЗА-Л" договір оренди спірної земельної ділянки, яка згідно дійсного договору знаходиться в оренді ПОП "Агрофірма Узинська", суперечить діючому законодавству, просив з підстав, передбачених п. "в" ст. 152 ЗК України, ст. 203, 215 ЦК України визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 27.04.2019, укладений між ОСОБА_1 та                        ТОВ «РОЗА-Л», предметом якого є земельна ділянка, площею 3,915 га, з кадастровим номером 3220485800:03:006:0010, розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Також, посилаючись на те, що державний реєстратор Хоцінська А.М. в порушення вимог закону, під час проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки за                 ТОВ «РОЗА-Л», не взяла до уваги існуючі суперечності між заявленими та вже зареєстрованими раніше речовими правами на земельну ділянку, а саме наявність зареєстрованого права оренди за ПОП «Агрофірма Узинська» на земельну ділянку, просив скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію іншого речового права  31452003 від 04.05.2019 на дану земельну ділянку, внесений на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Перевага» Хоцінської А.М., індексний номер 46761233 від 07.05.2019.
Заперечуючи проти позовних вимог, у вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 01.08.2015 між ним та ПОП "Агрофірма Узинська", мотивуючи його тим, що лише в травні 2017 року він дізнався про існування договору оренди землі №166 від 01.08.2015, нібито укладеного між ним та ПОП «Агрофірма Узинська», тоді як ніякого договору оренди з ПОП «Агрофірма Узинська» не укладав та орендної плати упродовж 2 років не отримував.
Вказував, що в оскаржуваному ним договорі не визначено належним чином спосіб та умови розрахунків при внесенні орендної плати і він не виявляв волі на укладення цього договору оренди.
Також вказував, що в оспорюваному договорі відсутня одна з істотних умова - цільове призначення ділянки, яка надається в оренду, що свідчить про невідповідність договору вимогам абз. 5 ч. 1 ст. 15 закону України "Про оренду землі".
ОСОБА_1 , посилаючись на те, що наявність зареєстрованого між ним та                      ПОП "Агрофірма Узинська" договору оренди землі, про укладення якого йому не було відомо, порушує його право власності в частині використання земельної ділянки на власний розсуд, просив з підстав, передбачених ст. 203, 215 ЦК України визнати недійсним договір оренди №166 від 01.08.2015, укладений між ним та ПОП "Агрофірма Узинська".
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року позов ПОП «Агрофірма Узинська» задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі №б/н від 27.04.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «РОЗА-Л», предметом якого є земельна ділянка, площею                    3,915 га, з кадастровим номером 3220485800:03:006:00010, розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію іншого речового права №31452003 від 04.05.2019 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220485800:03:006:0010, внесений на підставі рішення державного реєстратора КП «Перевага» Хоцінської А.М., індексний номер 46761233 від 07.05.2019.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПОП «Агрофірма Узинська» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки - відмовлено. 
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, дійшов помилкового висновку про те, що державний реєстратор Хоцінська А.М. не перевірила відсутність суперечностей, що існували на дату державної реєстрації договору і не прийняла рішення про відмову у державній реєстрації договору оренди №б/н від 27.04.2019 за яким орендарем стало              ТОВ «РОЗА-Л», оскільки на час здійснення реєстрації такі суперечності були відсутні у зв`язку із наявністю запису про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки за ПОП «Агрофірма Узинська».
 
Судом не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо незаконності дій державного реєстратора Хоцінської А.М. під час здійснення державної реєстрації права оренди землі за ТОВ "РОЗА-Л".
 
Суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 не доведено обставини необізнаності про укладення договору оренди землі з ПОП «Агрофірма Узинська» та не спростовано отримання орендної плати за землю. 
 
Судом не забезпечено належний судовий розгляд та не надано ОСОБА_1 можливості підтвердити свої доводи про відсутність у ПОП "Агрофірма Узинська" доказів щодо законного використання спірної земельної ділянки. Зокрема, суд не сприяв ОСОБА_1 в реалізації його прав, передбачених процесуальним законом, а подані клопотання в інтересах ОСОБА_1 суд фактично проігнорував. Натомість суд безпідставно взяв до уваги документи, які ставилися під сумнів ОСОБА_1 .
 
Зазначив, що є необґрунтованими твердження суду щодо обізнаності ОСОБА_1 про прийняття 18.04.2019 остаточного рішення у адміністративній справі №826/9791/17, так як матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2019. Вважав, що відсутність в матеріалах справи доказів отримання відповідачем рішення суду у адміністративній справі свідчить про те, що рішення суду першої інстанції грунтується на припущеннях. 
 
Крім того, як на підставу скасування рішення суду зазначав, що про існування договору він не знав, орендної плати за користування земельною ділянкою ПОП "Агрофірма Узинська" упродовж 3 років начебто існування договору не отримував. В той же час вказав, що в договорі оренди земельної ділянки №166 від 01.08.2015 року належним чином не визначено спосіб та умови розрахунків при внесенні орендної плати, оскільки в договорі відсутні положення про форму здійснення грошових розрахунків за договором та щодо порядку проведення таких розрахунків. 
 
Також зазначив, що він не виявляв волі та не укладав оспорюваний ним договір орендн земельної ділянки. 
 
За наведених обставин просив скасувати рішення  Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.
 
Скориставшись своїм правом ПОП «Агрофірма Узинська» подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги                  ОСОБА_1 , а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року залишити без змін.
 
В обґрунтування відзиву вказав, що твердження скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув його клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не відповідають обставинам справи, оскільки таке клопотання в порушення норм ЦПК України надійшло до суду першої інстанції від представника ОСОБА_1 вже після закриття підготовчого засідання, а саме на стадії розгляду справи по суті, а відтак судом правомірно відмовлено у задоволенні такого клопотання.
 
Доводи скаржника про те, що під час державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «РОЗА-Л», були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації у зв`язку із наявністю запису про скасування державної реєстрації земельної ділянки за ПОП «Агрофірма Узинська» не підтверджуються матеріалами справи, оскільки постановою Верховного Суду від 18.04.2019, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) у адміністративній справі №826/9791/17, з 18.04.2019 в Державному реєстрі прав відновлено запис про право оренди ПОП «Агрофірма Узинська». Проте 07.05.2017 державний реєстратор Хоцінська А.М. прийняла рішення, яким зареєструвала право оренди на спірну земельну ділянку за                 ТОВ «РОЗА-Л».
 
Також зазначив, що згідно платіжних відомостей та витягів з касових книг, які додані до первісного позову, ОСОБА_1 в 2015 та 2016 роках отримував готівку в якості орендної плати.
 
Посилання скаржника про те, що договір оренди земельної ділянки не містить істотних умов, зокрема положень про форму здійснення грошових розрахунків є необґрунтованими, оскільки в абзаці 3 пункту 9 оспорюваного договору чітко визначено такі умови.
 
Інші учасники справи своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
 
Представник ПОП "Агрофірма Узинська" - Плаксій Р.В. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідач - ТОВ "РОЗА-Л", належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа - державний реєстратор КП "Перевага" Хоцінська А.М., належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явилися в судове засідання, та їхніх представників.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Плаксія Р.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 3,915 га, з кадастровим номером 3220485800:03:006:0010, яка розташована у межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
01 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПОП "Агрофірма Узинська" укладено Договір оренди землі №166, на підставі якого державним нотаріусом Узинської міської нотаріальної контори Малькевич Л.В. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 №27560307 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право №12780845 на земельну ділянку за ПОП «Агрофірма Узинська»; зареєстровано договір оренди від 01.08.2015, укладений між ПОП «Агрофірма Узинська» та ОСОБА_1 №166 на земельну ділянку, площею  3,915 га, яка знаходиться на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер 3220485800:03:006:0010, строком на 10 років (а.с. 10-11,12,13).
20 червня 2017 року Міністерством юстиції України було прийнято наказ  №1977/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень», відповідно до якого колективну скаргу ОСОБА_1 та інших осіб задоволено в повному обсязі, зокрема, вирішено скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 №27560307 прийняте державним нотаріусом Узинської міської нотаріальної контори Малькевич Л.В. Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату. 
На підставі рішення №35776855 від 20.06.2017 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України, а саме реєстратором Сторчак С.П. було скасовано запис про інше речове право №12780845 від 26.12.2015.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2018, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 18.04.2019, у адміністративній справі №826/9791/17 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1977/5 від 20.06.2017, зокрема в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015, прийнятого державним нотаріусом Узинської міської нотаріальної контори Малькевич Л.В.; скасовано рішення реєстратора Сторчака С.П. №35776855 від 20.06.2017 в частині скасування іншого речового права № 12780845 від 26.12.2015 року; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про скасування державної реєстрації зазначеного речового права (а.с. 22-26, 27-34).
Судом також встановлено, що державним реєстратором КП «Перевага» Хоцінською А.М. в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 04.05.2019 здійснено державну реєстрацію права оренди на підставі Договору оренди землі №б/н від 27.04.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «РОЗА-Л», індексний номер рішення 46761233 від 07.05.2019, номер запису про інше речове право №31451715, предметом якого є земельна ділянка площею 3,915 га, кадастровий номер 3220485800:03:006:0010, розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ "РОЗА-Л" укладено в порушення вимог закону, так як земельна ділянка правомірно перебувала в оренді іншого орендодавця                  ПОП "Агрофірма Узинська".
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Пунктами 2-3 частини 2 статті 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець зобов`язаний: при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати, відповідно до закону, реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що ОСОБА_1 при укладенні з ТОВ "РОЗА-Л" договору оренди тієї ж самої земельної ділянки, що передана в оренду ПОП "Агрофірма Узинська" за раніше укладеним договором оренди, порушив свої зобов`язання щодо забезпечення реалізації прав третіх осіб на спірну земельну ділянку, а саме ПОП "Агрофірма Узинська", та щодо неперешкоджання останньому користуватися орендованою земельною ділянкою  в строк встановлений договором, чим порушив право Агрофірми на володіння і користування земельною ділянкою.
Зокрема, як правильно встановлено судом, оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 27.04.2019 було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ "РОЗА-Л" і проведено його державну реєстрацію під час дії договору оренди тієї ж земельної ділянки, укладеного 01.08.2015 між ОСОБА_1 та ПОП "Агрофірма Узинська".      
 
Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання угоди недійсною.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та мотивованого висновку, що визнання недійсним оспорюваного ПОП "Агрофірма Узинська" договору оренди землі, з підстав передбачених ст. 203, 215 ЦК України та ст. 152 ЗК України, оскільки при його укладенні було порушено вимоги діючого законодавства, а саме земельна ділянка правомірно перебувала в оренді іншого орендаря ПОП "Агрофірма Узинська".
Доводи апеляційної скарги, що висновок суду щодо обізнаності ОСОБА_1 про ухвалення 18.04.2019 остаточного рішення у адміністравній справі №826/9791/17 не заслуговують на увагу судової колегії, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції щодо незаконності укладення договору оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ "РОЗА-Л".
Колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовної вимоги ПОП "Агрофірма Узинська" про скасування державної реєстрації права користування ТОВ "РОЗА-Л" спірною земельною ділянкою, проведеної державним реєстратором Хоцінською А.М., з огляду на таке.
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Положеннями частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що під час державної реєстрації державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Подання документів для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, право оренди на яку вже зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншою особою, є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права (п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Суд першої інстанції, урахувавши вищенаведені норми закону, та встановивши, що на момент проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки за                           ТОВ "РОЗА-Л" в судовому порядку вже було скасовано та визнано протиправним наказ Міністерства юстиції України від 20.06.2017 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 за ПОП "Агрофірма Узинська", дійшов правильного висновку, що державним реєстратором КП "Перевага" Хоцінською А.М. бепдіставно прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ "РОЗА-Л".
Судом також враховано, що державний реєстратор, здійснюючи таку реєстрацію, всупереч вимогам закону не перевірив відсутність суперечностей, що існували на дату реєстрації, та не прийняв рішення про відмову у державній реєстрації, як то передбачено п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої дійшов правильного висновку про задоволенння позовної вимоги ПОП "Агрофірма Узинська" про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію іншого речового права № 31444515 від 04 травня 2019 року на спірну земельну ділянку за ТОВ "РОЗА-Л".
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що на час здійснення державної реєстрації права оренди за ТОВ "РОЗА-Л" були відсутні суперечності, так як існував запис про скасування державної реєстрайції договору оренди землі за ПОП "Агрофірма Узинська".
Так, на час здійснення державним реєстратором Хоцінською А.М. державної реєстрації права оренди за ТОВ "РОЗА-Л" існував запис про скасування державної реєстрайції договору оренди землі за ПОП "Агрофірма Узинська".
В той же час слід врахувати, що відповідно до ст. 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.
Таким чином, не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду про те, що державним реєстратором не було перевірено відсутність суперечностей.
З огляду на викладене колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні належні докази щодо незаконності дій державного реєстратора Хоцінської А.М. під час здійснення державної реєстрації права оренди за  ТОВ "РОЗА-Л".
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та мотивованого висновку про те, що наявні правові підстави для задоволення первісного позову.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення зустрічного позову, враховуючи наступне.
Як вже зазначалось вище, 01.08.2015 між ОСОБА_1 та ПОП "Агрофірма Узинська" укладено Договір оренди землі №166, на підставі якого державним нотаріусом Узинської міської нотаріальної контори Малькевич Л.В. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.12.2015 №27560307 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право №12780845 на земельну ділянку за ПОП «Агрофірма Узинська».
Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 , як на підставу визнання договору, укладеного 01.08.2015 між ним та ПОП "Агрофірма Узинська" посилався на те, що лише в травні 2017 року він дізнався про існування оспорюваного договору укладеного нібито між ним та Агрофірмою, тоді як договору не укладав та орендної плати не отримував. Зазначив, що в договорі не визначено спосіб та умови розрахунків при внесенні орендної плати і відсутня одна із істотних умов договору - цільове призначенння земельної ділянки, яка надається в оренду.
Також, як на підставу визнання договору недійснив ОСОБА_1 вказував, що він не виявляв волі на укладення договору.
Отже, предметом спору зустрічного позову є договір оренди землі від 01.08.2015, укладений між ПОП "Агрофірма Узинська" та ОСОБА_1 , який на думку останнього укладений всупереч його волі та всупереч вимогам земельного законодавства.
За загальним правилом, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених ст. 203 ЦК України щодо обсягу дієздатності, волевиявлення та спрямованості на реальне настання наслідків. 
Зокрема, відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.  
Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ПОП "Агрофірма Узинська", недійсним з підстав, передбачених ст. 203, 215 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України не надано доказів невиконання ПОП "Агрофірма Узинська" умов договору, зокрема в частині орендної плати. Натомість ПОП "Агрофірма Узинська" надано до суду докази отримання ОСОБА_1 орендної плати у відповідності до умов укладеного договору, а саме платіжними відомостями на виплату за земельний пай (а.с. 14-21).
Більш того, судом першої інстанції взято до уваги, що доводи ОСОБА_1 , що відомості на виплату за земельний пай не відповідають обліково-бухгалтерській документації. В той же час, судом правильно зазначено в рішенні, що такі відомості є належними доказами на підтвердження здійснення орендної плати, оскліьки містять основіні реквізити: дату, період за який здійснюється виплата орендної плати, прізвище, ім`я та по батькові одержувача виплати, суму, підпис про одержання коштів чи товару.
Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги, що в договорі оренди землі вді 01.08.2015 не визначено спосіб та умови розрахунків при внесенні орендної плати, оскільки в п. 9 оспорюваного договору сторони дійшли згоди, що орендна плата вноситься шляхом виплати у грошовій формі. Також в договорі сторони погодили, що орендна плата вноситься шляхом передачі продукції орендодавцю.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності в матеріалах справи доказів порушення ПОП "Агрофірма Узинська" умов договору оренди землі, укладеного з ОСОБА_1 , а відтак і визнання його недійсним з цих підстав.
Іншими підставами для визнання договору недійсним, як вказано вище, ОСОБА_1 зазначав, що він не виявляв волі та не укладав спірний договір, що порушує вимоги ч. 3 ст. 203, ст. 317, ч. 1 ст. 321 ЦК України.
Разом з тим, як вірно встановлено судом, ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти висновку про задоволення зустрічного позову.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не забезпечив належний судовий розгляд та не сприяв ОСОБА_1 в реалізації його процесуальних прав, а подане ним клопотання про призначення експертизи проігнорував.
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи (т. 1,                      а.с. 111-112).
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи з тих підстав, що клопотання подано після того як розгляд справи розпочато по суті (т. 1, а.с. 114-115).
Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції посилався не тільки на те, що клопотання подано не в строк, а й на те, що особа від якої необхідно відібрати зразки підпису, що є обов'язковим для проведення судової почеркознавчої експертизи, до суду не з'явилася, та зразки підпису за відповідний період не надала.
При цьому, слід зазначити, що скаржником до апеляційної скарги не включено доводів та обгрунтувань щодо незаконності ухвали суду першої інстанції від 23.10.2019 про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, як такої, що не підлягає окремому оскарженню від рішення суду. 
Натомість ОСОБА_1 подав до суду апеляцінйої інстанції клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи
Звертаючись до апеляційного суду з клопотанням про призначення експертизи  ОСОБА_1 також не надав документи з вільними зразками підписів, в судове засідання суду апеляційної інстанції для можливого відвібрання експерементальних зразків підпису не з`явився.
За наведених обставин, клопотання про призначення експертизи не підлягає задоволенню.
Викладені у апеляційній скарзі доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції не підтвердилися під час розгляду справи апеляційним судом.
Фактично доводи апеляційної скарги за своїм змістом є доводами зустрічної позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, 
         
                                               П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 17 грудня 2019 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 09 вересня 2020 року.

Головуючий                                                                                                           О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                       І.М. Білич

                                                                                                                                 Л.Д. Махлай