ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/20365/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Кушніра І. В.,

секретар судового засідання - Астапова Ю. В., 

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київлайн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "УЛФ - Фінанс" про зобов`язання виконати умови договору, 

за участю представників:
позивача - Тютєрєва В. В., 
відповідача - Тараненко Г. ю., Максименко І. В.,
третьої особи - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Київлайн" (далі - ТОВ "Київлайн") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (далі - ТОВ "Український лізинговий фонд") про зобов`язання виконати умови договору. 

1.2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо передачі у власність позивача предмета лізингу. Так, позивач 03.03.2017 посилаючись на виконання своїх зобов`язань за договором щодо сплати лізингових платежів та відсутність будь-якої заборгованості перед відповідачем, звернувся до останнього з вимогою від 01.03.2017 вих. № 0103, в якій просив здійснити передачу права власності на предмет лізингу шляхом підписання акта про передачу права власності відповідно до умов договору та здійснити всі належні дії стосовно зняття предмета лізингу з обліку в органах ДАІ, а також повернути зайво перераховані грошові кошти в сумі 491 111,74 грн. Ухилення відповідача від передачі предмета лізингу у власність позивача стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. 07.10.2013 між ТОВ "Український лізинговий фонд" (лізингодавець) та ТОВ "Київлайн" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №   2026/10/13-В, за умовами пункту 1.1 Загальних умов (додаток № 3 до договору) якого лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу майно (предмет лізингу), найменування і характеристики якого вказано в специфікації (додаток № 2), а лізингоодержувач зобов`язувався прийняти предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в графіку внесення лізингових платежів (додаток № 1), а також інші платежі відповідно до умов договору.

2.2. Відповідно до пунктів 3.1-3.3 договору предметом лізингу є автомобіль BMW X3, детальний опис згідно специфікації, 2013 року випуску, загальною вартістю 715   346,00 грн, в т. ч. ПДВ 119 224,33 грн.

2.3. Строк лізингу - 36 місяців з моменту підписання сторонами Акта прийому-передачі (пункт 5 договору).

2.4. Положеннями пункту 8.1 договору сторони погодили, що загальна сума лізингових платежів на дату укладення договору становить 1 083 324,83 грн та може змінюватися відповідно до загальних умов договору.

2.5. За змістом пунктів 8.2, 8.3 договору авансовий платіж і порядок проведення оплат передбачено графіком внесення лізингових платежів - додаток № 1 до договору та стаття 2 Загальних умов.

2.6. Умовами пункту 8.4 договору встановлено сплату лізингових платежів в гривні з коригуванням курсу валют відповідно до пункту 2.6. загальних умов договору.

2.7. Графіком внесення лізингових платежів, що є додатком № 1 до договору, сторони узгодили дату нарахування та оплату в період з 07.10.2013 по 18.10.2016, розмір платежу, винагороди лізингодавця, а також загальну суму лізингового платежу.

2.8. Крім цього, сторонами погоджено Специфікацію на предмет лізингу, яка є додатком № 2 до договору.

2.9. За умовами пункту 2.1 Загальних умов договору всі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від факту виставлення та отримання рахунків лізингодавця. У разі необхідності рахунки на оплату можуть надаватися лізингодавцем по факсу та/або на e-mail лізингоодержувача. Лізингові платежі включають: платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу і винагороду (комісію) лізингодавця за наданий в лізинг предмет лізингу.

2.10. Відповідно до пункту 2.2 Загальних умов договору загальна сума лізингових платежів на дату укладання договору визначається пунктом 8.1 договору і може змінюватися відповідно до умов договору. Порядок, розмір та терміни оплати лізингоодержувачем лізингових платежів встановлюються в Графіку платежів (додаток № 1 до договору).

2.11. Всі чергові лізингові платежі лізингоодержувач зобов`язаний оплачувати не пізніше дати, встановленої для їx оплати відповідно до графи 2 Графіка платежів, в сумі, зазначеній у графі 6 Графіка платежів. Якщо дата нарахування та оплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний. святковий або інший) день, то датою нарахування і оплати такого лізингового платежу вважається наступний за ним робочий день (пункти 2.4, 2.5 Загальних умов договору).

2.12. Положеннями пункту 2.6 Загальних умов договору сторони погодили, що у разі застосування при визначенні розміру лізингового платежу коригування курсу валют на підставі пункту 8.4. договору, сторони погоджуються, що лізингові платежі, які підлягають виплаті згідно договору, розраховуються з використанням середньозваженого курсу української гривні до долара США на міжбанківському ринку.

2.13. За умовами пункту 8.1 Загальних умов договору протягом всього терміну дії договору предмет лізингу є власністю лізингодавця.

2.14. Після закінчення терміну лізингу право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача. (пункт 8.2 Загальних умов договору).

2.15. Відповідно до пункту 8.4 Загальних умов договору право власності на предмет лізингу (в тому числі і у разі дострокового викупу предмета лізингу) переходить до лізингоодержувача лише за умови відсутності заборгованості за лізинговими платежами, неоплачених витрат лізингодавця, які виникли у зв`язку з виконанням договору, а також неоплачених штрафних санкцій та невідшкодованих підтверджених збитків лізингодавця за договором або за будь-яким іншим договором лізингу, укладеним між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що підтверджується актом звіряння розрахунків, підписаним сторонами.

2.16. Як встановлено судами, лізингодавець (відповідач) передав, а лізингоодержувач (позивач) прийняв в якості предмету лізингу, обумовлений договором транспортний засіб - BMW X3, 2013 року випуску, що підтверджується актом прийому-передачі, датованим 11.10.2013.

2.17. Додатковою угодою від 10.10.2013 № 1 до договору сторони погодили викласти пункти 3.3, 8.1 договору у новій редакції, зокрема, визначили, що загальна вартість предмета лізингу складає 717 195,04 грн, в т.ч. ПДВ 119 532,51 грн, загальна сума лізингових платежів на дату укладення договору становить 1   086   092,20 грн, може змінюватися відповідно до загальних умов договору, а також виклали додаток № 1 до договору (Графік внесення лізингових платежів) у редакції цієї додаткової угоди.
2.18. Додатковою угодою від 09.09.2014 № 2 до договору сторони виклали пункт 8.1 договору у новій редакції, а саме визначили, що загальна сума лізингових платежів на дату укладення договору становить 1 501 035,71 грн, може змінюватися відповідно до загальних умов договору (пункт 1 угоди), а також виклали додаток № 1 до договору (Графік внесення лізингових платежів) у редакції цієї додаткової угоди, яким узгодили дату нарахування та оплату в період з 07.10.2013 по 17.10.2020, розміру платежу, винагороди лізингодавця, загальну суму лізингового платежу 1 501 035,71 грн (пункт 2 угоди), погодили реструктуризацію боргу лізингоодержувача в сумі 51 411,33 грн протягом 3 місяців, починаючи з 18.09.2014 згідно графіку (пункт 3 угоди).

2.19. Позивач у період з 07.10.2013 по 20.02.2017 перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 1 992 147,44 грн в рахунок оплати лізингових платежів (включаючи платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу і винагороду (комісію) лізингодавця), розмір яких узгоджено сторонами договору в загальному розмірі 1 552 447,04 грн, з яких 1 501 035,71 грн за графіком (станом на 09.09.2014) та 51 411,33 грн по реструктуризації боргу. 

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 (суддя Морозов С.М.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Зобов`язано ТОВ "Український лізинговий фонд" виконати умови договору шляхом передачі предмета лізингу - автомобіль марки BMW X3, 2013 року випуску у власність ТОВ "Київлайн".

3.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

3.3. Постановою Верховного Суду від 04.06.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. Скасовуючи постанову Верховний Суд зазначив, що висновок апеляційного суду щодо несплати (часткової) позивачем лізингових платежів, який покладено в основу оскаржуваного рішення, ґрунтується за текстом даного судового рішення на тому, що "як вбачається з пояснень відповідача, станом на 17.02.2019 ТОВ "Київлайн" за умовами укладеного договору повинно було сплатити 3 173 539,01 грн". Тобто у відповідному судовому акті наведено лише зазначені вище пояснення відповідача та не зазначено про здійснення будь-якої їх перевірки самим судом на підставі наявних у справі доказів, в тому числі укладених договорів, платіжних документів тощо. Наведене суд касаційної інстанції вважає порушенням приписів процесуального права апеляційним судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

3.4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 (колегія суддів у складі: Дикунська С. Я., Мальченко А. О., Жук Г. А.) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

3.5. Приймаючи постанову, суд виходив з того, що графіком сплати лізингових платежів визначено конкретні фіксовані розміри лізингових платежів, а лізингоодержувач належним чином виконав свої зобов`язання зі сплати цих платежів, тому наявні підстави для задоволення позову.

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. ТОВ "Український лізинговий фонд" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

4.2. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема положень статей 6, 509, 519, 524-527, 533, 599, 610, 612, 626-629, 632, 638, 651, 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 179, 180, 188, 193, 292 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 1, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг".

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. ТОВ "Київлайн" у відзиві та поясненнях просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, рішення та постанову залишити без змін, наголошуючи на їх законності і обґрунтованості.

5.2. ТОВ "УЛФ-Фінанс" подало клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Товариство наголосило, що стосовно заявлених позовних вимог, доводів касаційної скарги покладається на розсуд суду.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

6.1. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

6.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із такого.

6.3. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

6.4. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

6.5. Відповідно до частини першої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

6.6. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про фінансовий лізинг" якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

6.7. У пункті 8.4 Загальних умов договору лізингу сторонами погоджено, що право власності на предмет лізингу (в тому числі і у разі дострокового викупу предмета лізингу) переходить до лізингоодержувача лише за умови відсутності заборгованості за лізинговими платежами, неоплачених витрат лізингодавця, які виникли у зв`язку з виконанням цього договору, а також неоплачених штрафних санкцій та невідшкодованих підтверджених збитків лізингодавця за договором або за будь-яким іншим договором лізингу, укладеним між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що підтверджується актом звіряння розрахунків, підписаним сторонами.

6.8. За змістом статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

6.9. Таким чином перехід права власності на предмет лізингу за умовами договору лізингу, а також з урахуванням приписів частини другої статті 8 Закону України "Про фінансовий лізинг" відбувається за умови відсутності у ТОВ "Київлайн" заборгованості за лізинговими платежами.

6.10. Задовольняючи позов суди виходили з того, що станом на 09.06.2017 заборгованість позивача перед відповідачем за договором відсутня.

При цьому апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що графіком сплати лізингових платежів сторони визначили конкретні фіксовані розміри лізингових платежів (як відшкодування (компенсації) частини вартості предмету лізингу, так і винагороди (комісії) лізингодавця за отриманий предмет лізингу) виключно у національній валюті України - гривні без встановлення грошового еквівалента в іноземній валюті, тобто у додатковій угоді від 09.09.2014 № 2 до договору сторони погодили кінцеву суму лізингових платежів за договором.

6.11. Колегія суддів касаційного суду зазначає, що відповідно до статей 11, 629 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання сторонами.

6.12. Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.
При цьому стаття Закону України "Про фінансовий лізинг" не містить приписів щодо вичерпного переліку зазначених у ній платежів та дозволяє сторонам вільно визначатися з іншими витратами лізингодавця, які, на їх розсуд, мають бути включені до складу лізингових платежів, оскільки безпосередньо пов`язані з виконанням певного договору. 

6.13. Зазначені положення статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" стосовно визначення порядку сплати лізингових платежів договором та щодо права сторін визначати склад лізингових платежів узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 

6.14. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

6.15. Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

6.16. Отже, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування лізингових платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України. 

Така правова позиція висловлена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №  910/10191/17, постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі №  910/763/13 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 916/706/17. 

6.17. Пунктом 2.6 Загальних умов договору передбачено, що в разі вказівки в пункті 8.4 договору на застосування при визначенні розміру лізингового платежу коригування курсу валют сторони погоджуються, що лізингові платежі, які підлягають виплаті згідно з даним договором, розраховуються з використанням середньозваженого курсу української гривні до долара США на міжбанківському ринку (за офіційними даними НБУ) за відповідною формулою.

6.18. Визначивши у пункті 8.4 договору, що сплата лізингових платежів здійснюється у гривні з коригуванням курсу валют за формулою, встановленою пунктом 2.6 Загальних умов договору, сторони тим самим відповідно до вимог частини другої статті 533 ЦК України встановили у зобов`язанні (сплаті лізингових платежів) грошовий еквівалент у іноземній валюті.

При цьому відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). 

6.19. Отже, за відсутності обставин визнання недійсним умов договору, які передбачають коригування лізингових платежів відповідно до курсу валют на дату платежу, висновки судів про відсутність підстав для здійснення такого коригування є помилковими.

Така правова позиція висловлена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №  910/10191/17.

6.20. Оскільки перехід права власності на предмет лізингу за умовами договору лізингу, а також з урахуванням приписів частини другої статті 8 Закону України "Про фінансовий лізинг" відбувається за умови відсутності заборгованості за лізинговими платежами з`ясування питання відсутності такої заборгованості у ТОВ "Київлайн" є визначальним для вирішення даного спору.

6.21. Проте висновки судів попередніх інстанцій про відсутність заборгованості ТОВ "Київлайн" за лізинговими платежами є передчасними, зробленими без урахування умов договору щодо визначення розміру лізингових платежів у гривні з коригуванням курсу валют за формулою, встановленою пунктом 2.6 Загальних умов договору, та без урахування правових висновків, наведених у зазначених вище постановах Верховного Суду.

6.22. Оскільки передбачені у статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, тим більше розглядати вимоги, які не були розглянуті судами попередніх інстанцій, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, суд касаційної інстанції позбавлений можливості виправити недоліки судових рішень попередніх судових інстанцій, тому постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду судам необхідно врахувати викладене, всебічно, повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до статей 308, 310 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

7.2. З огляду на викладене рішення та постанову попередніх судових інстанцій належить скасувати, а справу - передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

8. Судові витрати

8.1. Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" задовольнити частково. 

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі №  910/20365/17 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. Мачульський 

Суддя                                                                                                    І. Кушнір