ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14679/19                                       Прізвище судді (суддів) першої інстанції:                                                                                                                            Шулежко В.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 

25 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Андреєвої Тетяни Олександрівни, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним рішення, викладене у пропозиції, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Андреєвої Тетяни Олександрівни (далі - відповідач 1), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач 2), в якому просить:
- визнати рішення начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Андреєвої Тетяни Олександрівни, викладене у п. 7 Пропозиції щодо преміювання Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області за березень 2019 року - протиправним;
- скасувати наказ про «Преміювання працівників Держархбудінспекції» за березень 2019 року № 3-П від 22.03.2019 в частині преміювання завідувача сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Манойлика Дмитра Вікторовича;
- зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України здійснити перерахунок заробітної плати завідувачу сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_1 за березень 2019 року з урахуванням премії у розмірі 20%.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року позовну заяву повернено позивачеві.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення цієї ухвали.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року повернуто апелянту.
Ухвала суду мотивована тим, що апелянтом не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 30.09.2019 та не усунуто недоліки апеляційної скарги.
Не погоджуючись із ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивачем, при поданні апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду, було додано копію посвідчення інваліда ІІІ групи, що дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, тому він звільнений від сплати судового збору.
Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково , ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року в справі №640/14679/19 скасовано, справу №640/14679/19 направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання та повертаючи апеляційну скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 , від 04.04.2014 підтверджує лише статус та групу інвалідності та зазначає про те, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Отже, вказане посвідчення не є належним доказом в підтвердження звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Такий висновок суду апеляційної інстанції є помилковим, оскільки посвідчення інваліда ІІІ групи серії НОМЕР_1 від 04.04.2014, копія якого була долучена ОСОБА_1 до апеляційної скарги, дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, що в силу приписів пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», статей 4, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.
Оскільки суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, то касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву позивачеві, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.
Так, ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали.
Підставою для залишення позовної заяви без руху стало невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, а саме:
- в порушення частини п`ятої статті 160 КАС України позивачем в позовній заяві не вказано офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідачів; 
- в порушення частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору.
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно із ч. 5 ст. 160 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
В порушення вказаних норм позивачем в позовній заяві не вказано офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідачів.
Також, ч. 3 ст. 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
В порушення наведених норм, позивачем до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Однак, у позовній заяві просить звільнити його від сплати судового збору як інваліда війни.
На підтвердження зазначеної обставини позивач долучив до позовної заяви копію посвідчення №001402 про встановлення інвалідності ІІІ групи. 
З цього приводу судом першої інстанції зазначено, що норми пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» дійсно звільняють від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях осіб з інвалідністю I та II груп, законних представників дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Разом з тим, норми цього Закону не звільняють від сплати судового збору осіб з інвалідністю ІІІ групи.
Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі, передбаченому Законом або надати інші докази, які надавали б право звільнити його від сплати судового збору.
При цьому вказано, що згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що з 1 січня 2019 року установлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 грн.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас, з урахуванням вимог частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Оскільки у позовній заяві вимоги про скасування наказу № 3-П від 22.03.2019 в частині преміювання завідувача сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області Манойлика Дмитра Вікторовича та зобов`язання Державну архітектурно-будівельну інспекцію України здійснити перерахунок заробітної плати завідувачу сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області ОСОБА_1 за березень 2019 року з урахуванням премії у розмірі 20% є взаємопов`язаними вимогами, за них сплачується судовий збір як за одну вимогу, тобто 768,40 грн. 
З огляду на викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 1536,80 грн. на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва: Отримувач коштів - УК у Печерському р-ні м. Києва; Код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; Рахунок отримувача - 34310206084021; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача - 899998; Код класифікації доходів бюджету - 22030101.
Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленими статтями 160, 161 КАС України.
У зв`язку із зазначеним вище ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Отримання копії вказаної ухвали підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
На виконання вимог ухвали позивач подав клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якого долучена позовна заява у трьох примірниках із зазначенням у ній відомостей про електронні адреси відповідачів.
Проте доказів сплати судового збору позивачем не надано. 
Водночас, зазначено, що відповідно до наданої копії посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_1 від 04.04.2014 йому призначено статус інваліда війни. 
На підставі зазначеного, позивач просив звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
У зв`язку із не усуненням недоліків ухвали про залишення без руху від 8.08.2019 року суддею суду першої інстанції постановлено ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві.
Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало те, що позивач не сплатив судовий збір.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
Стаття 4 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Пункт 23 частини 1 статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки посвідчення інваліда ІІІ групи серії НОМЕР_1 від 04.04.2014, копія якого була долучена ОСОБА_1 до матеріалів справи, дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, що в силу приписів пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», статей 4, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 в справі №9901/870/18, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 в справі №800/203/17, в ухвалі Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 19 серпня 2019 року, справа №520/2047/19.
На підстав вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що винесенні оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви, судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи, та порушено норми процесуального права.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження в адмінстративній справі.
За таких обставин керуючись ст.320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.
Ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк           

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак,

                                                                                                    М.І. Кобаль