22-ц/804/2141/20 
                                                                                265/4184/19 
                                               
                                                                                         Єдиний унікальний номер 265/4184/19
                                                                                                 Номер провадження 22-ц/804/2141/20

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

              09 вересня 2020 року                                                                                 м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд  у складі  колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Биліни Т.І., Пономарьової О.М., Попової С.А., 
за участю секретаря судового засідання Сидельнікової А.В.,
розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 квітня 2020 року, у складі судді Мельник І.Г., 

в с т а н о в и в:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»( далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 січня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. У порушення умов договору відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала та станом на 30 квітня 2019 року має заборгованість в загальній сумі 127960,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2999,73 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 121062,99 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3898,04 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 127960,76, а також судовий збір в сумі 1921 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої  інстанції виходив з того, що кінцевим строком повернення кредиту, що відповідає терміну дії виданої кредитної картки, визначено 30 липня 2014 року, а до суду позивач з позовом звернувся 01.07.2019 року. Відповідач та її представник просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності, крім того зазначили, що заборгованість по кредитному договору в повному обсязі була погашена. Враховуючи, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, суд дійшов висновків про обґрунтованість заявленого клопотання. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
З вказаним рішенням не погодився АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подав  апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що кредитна картка перевипускалася, а як наслідок змінювався термін виконання зобов`язань, остання картка діяла до кінця жовтня 2017 року, а АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом у липні 2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Крім того відповідачем не спростовано докази щодо нарахованих відсотків, пені та інших сум обчислених відповідно до умов кредитного договору.
ОСОБА_1 зобов`язання з повернення грошових коштів за кредитним договором повністю не виконала, внаслідок чого станом на 30 квітня 2019 року має заборгованість в загальній сумі 127960,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2999,73 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 121062,99 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3898,04 грн.
Доводи і заперечення інших учасників справи
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Шишелову Н.В. , представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга    не підлягає задоволенню.
В судове засідання відповідачка  не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи  попереджені належним чином, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, відповідачкою не подано.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Надані позивачем докази свідчать  про існування між сторонами кредитних правовідносин. Кредитний договір  укладений 12.01.2011 року, підписаний  сторонами у  вигляді заяви позичальника. Із  наданої позивачем анкети - заяви  вбачається, що відповідач отримала  кредитку за  № НОМЕР_1 із датою відкриття  12.01.2011р. з терміном дії, який закінчився в листопаді 2014 року. Останній платіж по погашенню кредиту, згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_1   здійснила 17.07.2015 року в сумі 399,23грн. (а.с.5-7)
Тривале прострочення за кредитом виникло у ОСОБА_1 з 31 грудня 2013 року                          (прострочене тіло за кредитом у розмірі 112,54 грн., поточне тіло за кредитом 2887,19 грн., а разом заборгованість за тілом складає 2999,73 грн.).
Кінцевим терміном повернення кредиту сторонами визначено 30 липня 2014 року, а до суду позивач звернувся  01.07.2019 року, тобто за межами строку позовної давності, наслідки пропуску якого просив застосувати відповідач.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
З виписки про рух коштів за період  з 01.01.1999 року по 01.09.2019 року вбачається, що картка за № НОМЕР_1 використовувалася відповідачем з 13.01.2011 року по 31.07.2019 року, що не відповідає  терміну дії вказаної картки, згідно довідки банку термін тривав з 12.01.2011 до 11/14. (а.с.70зв.-75)
Інформація зазначена в розрахунку заборгованості за договором  №б/н від 12.01.2011, укладеним між банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 30.04.2019 року, щодо погашення боржником боргу в період з 15.12.2014 року по 17.07.2015 року не узгоджується з інформацією зазначеною у виписці про рух коштів за вказаний період.  (а.с.5-7, 70зв.-75)
З розрахунку заборгованості вбачається, що  погашення боргу відповідачем після закінчення терміну дії виданої картки відбулося 16.01.2015  року в сумі 419,73грн, 16.02.2015 року в сумі 419,61грн., 17.03.2015 року в сумі 400грн, 23.03.2015 року в сумі 1379,47грн, 16.04.2015 року в сумі 200грн, 27.04.2015 року в сумі 552,50грн, 07.05.2015 року в сумі 524,50грн, 22.06..2015 року в сумі 442грн., 17..07.2015 року в сумі 399,23грн. (а.с.5-7)
Виписка про рух коштів по  картці не містить інформації, що відповідачка використовувала картку після 11/14, або використовувала іншу картку з перевипущених. Позивач надав суду інформацію про перевипущені картки, проте не надав суду підтверджень, що відповідачка їх отримувала після закінчення терміну дії картки за  № НОМЕР_1 .
З огляду на вказане колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно задоволення клопотання відповідачки щодо застосування наслідків спливу позовної давності, так як термін дії виданої картки закінчився 11/14, а до суду  позивач звернувся  01.07.2019 року, тобто за межами строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Позивач не надав суду доказів, що між сторонами були погоджені інші терміни строку позовної давності.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Встановивши, що кінцевим строком повернення кредиту визначено 11/14 року суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звернувшись до суду із цим позовом 01 липня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності як щодо основної, так і щодо додаткових вимог.
Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
З огляду на викладене, колегія суддів  апеляційної інстанцій погоджується з висновками суду першої інстанцій про відмову у позові з підстав пропуску позивачем позовної давності.
Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду висловленої в постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 752/10681/16-ц.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що кредитна картка перевипускалася, а як наслідок змінювався термін їх використання, остання картка діяла до кінця жовтня 2017 року, а АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом у липні 2019 року тобто до спливу строку позовної давності необґрунтовані.
Дійсно із довідки наданої позивачем вбачається, що на ім`я відповідача неодноразово випускалася кредитна картка з різними термінами дії, проте відсутні докази, що вони відповідачці були вручені, та що вона ними користувалася.  
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дата складення повного тексту постанови     14 вересня   2020 року.
Керуючись п.2 ч.1. ст.374, ст.375, 381, 382 ЦПК України, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 квітня 2020 року залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Головуючий:                                                                                    Т.І. Биліна

         Судді:      
                                                                                                                    О.М. Пономарьова  

                                                                                                                      С.А. Попова