Справа № 127/9717/20 
Провадження № 23-з/801/940/20
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції 
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши заяву судді Вінницького апеляційного суду Міхасішина Ігоря Васильовича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2020 року у даній справі визначено головуючого суддю - Міхасішина І. В. 
21 серпня 2020 року суддя Міхасішин І. В. заявив самовідвід від участі у розгляді цієї справи, мотивуючи його тим, що він особисто знайомий з ОСОБА_1 , що може викликати сумніви у неупередженості або об`єктивності його як судді. 
ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду заяви про самовідвід судді, однак в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.
У п. 4 рішення Ради суддів від 08 червня 2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Оскільки діючими нормами КУпАП не визначено порядку розгляду суддею відводу по справі про адміністративні правопорушення та не визначено порядку вирішення питання про самовідвід судді, з метою забезпечення виконання положень ст. 1 КУпАП, суд застосовує принцип аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального та керується положеннями КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно зі ст. 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.
У разі, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.
Іншими словами, це обґрунтування припускає можливість того, що суддя може бути цілком об`єктивним у ситуації, яка, тим не менше, викликає обґрунтовану підозру в упередженості, що вимагає відводу судді.
За таких обставин, з метою недопущення порушення прав особи та ухвалення об`єктивного рішення, заява судді Міхасішина І. В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити заяву судді Вінницького апеляційного суду Міхасішина Ігоря Васильовича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення № 127/9717/20 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук