ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 липня 2020 року           справа №200/4252/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку  письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року (повний текст складено 19 травня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/4252/20-а (суддя в 1 інстанції – Грищенко Є.І.) за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи АТ «Банк Форвард» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного  суду з позовом до  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (далі – відповідач), за участю третьої особи АТ «Банк Форвард» про: визнання протиправними дії по накладенню арешту на грошові кошти по заробітній платі, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язання зняти арешт з грошових коштів по заробітній платі, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_1 , який накладено згідно постанови від 17 січня 2020 року ВП № 60800390. 
В обґрунтування позову зазначено, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 51 679,51 грн. за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». На підставі зазначеного напису, відповідачем було відкрито виконавче провадження та постановою від 17 січня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах. Зокрема арешт було накладено на грошові кошти по заробітній платі, які знаходяться на рахунку, відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Позивач вважає дії по накладенню арешту на грошові кошти по заробітній платі протиправними, оскільки відповідно до положень чинного законодавства заборонено накладення арешту на заробітну плату працівника.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 200/4252/20-а у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Колегією суддів встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 51 679,51 грн. відповідно до кредитного договору № 98716767 від 30.07.2012 р., укладеного між нею з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард».
04 грудня 2019 року приватним виконавцем Павелків Т.Л. було отримано заяву представника АТ «БАНК ФОРВАД» про примусове виконання рішення.
Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 05 грудня 2019 року на підставі виконавчого напису № 7343 від 15 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження № 60800390 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 51 679,51 грн.
Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 17 січня 2020 року на підставі виконавчого напису № 7343 від 15 листопада 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 , в тому числі Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до вказаної постанови арешт накладений на всі відкриті рахунки, а також кошти на рахунка, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 17 січня 2020 року з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду у розмірі 5167,95 грн.
Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 25 лютого 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід від ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».
Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л.  від 05 травня 2020 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 7343 від 15 листопада 2019 року до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили.
Матеріали справи також містять довідку № 2453 від 10 квітня 2020 року, видану ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» відповідно до якої, з заробітної плати ОСОБА_3 утримуються суми згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника ВП № 60800390 від  25.02.2020 р.
Спірним питанням у даній справі є правомірність дії приватного виконавця, які полягають у накладенні арешту на грошові кошти по заробітній платі, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 .
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.1 ч. 2 ст.18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до  ч. 1 ст. 48 Закону № 1404 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (ч. 2 ст. 48 Закону № 1404).
Статтею 68 Закону № 1404 визначені умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Так відповідно до пунктів 1-3 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до статті 69 Закону № 1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
З матеріалів справи та наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження не встановлено, що приватний виконавець накладав стягнення на заробітну плату позивача в розумінні Закону № 1404-VIII. Списання коштів з рахунків позивача не може вважатися накладенням стягнення на заробітну плату, оскільки на вказаних рахунках знаходилися належні позивачу кошти, які перебували у його власності, незалежно від джерел їх походження.
Відповідачем у постанові про арешт коштів боржника від 17 січня 2020 року ВП № 60800390 зазначено, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відповідному(их) рахунку(ах) та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 .
Колегія суддів зазначає, що позивач не скористався правом, передбаченим ст. 59 Закону № 1404-VIII та матеріали справи не містять даних щодо повідомлення відповідача та отримання ним документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII.
Крім того, главою 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція № 22) встановлено порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.
Відповідно до пункту 9.1 Інструкції № 22 виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).
Пунктами 9.2, 9.3 Інструкції № 22 встановлено, що банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків. Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.
Згідно з пунктом 9.6 Інструкції № 22 залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії: якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку; якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання; якщо на рахунку клієнта немає коштів для забезпечення виконання документа про арешт коштів, то банк обліковує його на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про відсутність коштів для його виконання.
Позивачем долучено до матеріалів справи виписку по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на її ім`я, згідно з якою за період з 24 серпня 2019 року по 24 лютого 2020 року на вказаний рахунок зараховувалась заробітна плата, однак позивач не надала доказів того, що вказаний рахунок має спеціальний режим використання, що на такий не можуть зараховуватись інші кошти, окрім заробітної плати.
Колегія суддів також зазначає, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором (підпункт 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III); поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (пункт 7.1.2 статті 7 вказаного Закону).
Таким чином, рахунок позивача № 0839329300 може використовуватись для переказу (отримання) коштів від інших осіб, отримання готівки та виконання інших операцій, доступних в меню банкомата та касах відділень банків, для купівлі товарів та послуг з оплатою через електронні термінали, для здійснення операцій за допомогою інтернет-банкінгу, що скаржником належними та допустимими доказами не спростовано.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль» не має спеціального режиму використання, а тому посилання позивача на те, що кошти на такому рахунку не можуть бути арештованими з підстав зарахування заробітної плати є безпідставними, а отже накладаючи арешт на кошти позивача, приватний виконавець діяв на підставі та в межах своїх повноважень передбачених законом.
Також колегія суддів звертає увагу, що посилання позивача в доводах апеляційної скарги на постанову відповідача від 25.02.2020 року є неприйнятним, оскільки позивач не надав жодних доказів щодо оскарження даної постанови та правомірність прийняття даної постанови відповідачем не предметом судового розгляду в межах даної справи. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                  

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 200/4252/20-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі № 200/4252/20-а – залишити без змін.    
Повне судове рішення складено 07 липня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            А.В. Гайдар

Судді                                                                                  І.В. Геращенко

                                                                                            Е.Г. Казначеєв