Справа № 991/6018/20
Провадження1-кс/991/6190/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року                                                                 м.Київ 

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду  ОСОБА_1 , з участю секретаря   ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и л а :

20.07.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга  ОСОБА_3  на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_3 від 03.07.2020 про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України, направленої за допомогою засобів поштового заяву «Укрпошта» до Національного антикорупційного бюро України 06.07.2020.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 20.07.2020 скарга визначена на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .
Ухвалою від 20.07.2020 відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання.
Скарга обґрунтована тим, що 06.07.2020  ОСОБА_3  звернувся до Національного антикорупційного бюро України (далі -  НАБУ) із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в якій повідомив обставини про вчинення службовими особами Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ, Донецької обласної державної адміністрації у співучасті зі службовими особами Маріупольської міської ради протиправних дій, які, на думку заявника, кваліфікуються за ч. 1 ст. 364 КК України.
Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) за його заявою від 06.07.2020 уповноваженою службовою особою НАБУ внесені не були, у зв`язку з чим ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважену службову особу НАБУ, до компетенції якої входить внесення відомостей до ЄРДР, внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, що зазначене у його заяві від 03.07.2020; розпочати досудове розслідування за вказаним фактом та надати йому витяг з ЄРДР.
Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги (а.с. 9, 19) у судове засідання не з`явився, у скарзі просив розглядати її за його відсутності. 
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги (а.с. 7-8, 10-11, 17-18) у судове засідання не з`явився. Подав до суду письмові заперечення на скаргу, в яких зазначив, що у заяві ОСОБА_3 від 03.07.2020, яка зареєстрована 13.07.2020 за № А-11222, щодо можливих протиправних дій посадових осіб Кабінету Міністрів України, Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ, Маріупольської міської ради та інших, вказаних у заяві державних органів, які виявились у порушенні прав, свобод та законних інтересів заявника і членів його родини за обставин, наведених у заяві, не наведено достатніх об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, віднесеного до підслідності детективів НАБУ. У зв`язку з чим на час розгляду скарги відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР, про що ОСОБА_3 було повідомлено та надано відповідне роз`яснення листом від 21.07.2020 № 02-188/25500, копію листа додав до письмових заперечень. З огляду на викладене, представник НАБУ просив відмовити в задоволенні скарги повністю та розглядати скаргу без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідча суддя, вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідча суддя дійшла такого висновку. 
За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Під час розгляду скарги встановлено, що 06.07.2020  ОСОБА_3  надіслав за допомогою засобів поштового заяву «Укрпошта» до Національного антикорупційного бюро України заяву від 03.07.2020 про вчинене кримінальне правопорушення. У вказаній заяві ОСОБА_3 повідомив обставини про можливе вчинення службовими особами Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ, Донецької обласної державної адміністрації та службовими особами Маріупольської міської ради протиправних дій, які, на його думку, кваліфікуються за ч. 1 ст. 364 КК України. Вказані протиправні дії полягають в тому, що зазначені вище посадові особи відмовляють ОСОБА_3 у надані дозволу на реєстрацію за місцем проживання його та його членів сім`ї, оформленні особового рахунку, встановленні пільг за оплату комунальних послуг, а також безкоштовній передачі житла, купленого ними за державні кошти, що виділені в сумі 396 400 грн. сім`ї ОСОБА_3 як інваліду 1 групи Великої Вітчизняної війни. Повідомив про те, що посадові особи Кабінету Міністрів України не підготовили проект рішення про зміну раніше прийнятого рішення, згідно якого передбачено, що їх житло підлягає передачі у власність Маріуопольської міської ради, тобто підлягає безкоштовній передачі іншим особам у зв`язку із непогашенням боргу за житлово-комунальні послуги. Вважає, що такі дії посадових осіб порушують його законні права та направлені на знищення його та його сім`ї.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. 
Положення  ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:1) кримінальне правопорушення вчинено визначеним законом суб`єктом; 2) розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
З наявних у скарзі матеріалів, оглянутих у судовому засіданні документів не можливо встановити наявність фактичних даних, які б свідчили про можливість вчинення кримінальних правопорушень службовими особами Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ, Донецької обласної державної адміністрації та Маріупольської міської ради. Так, особа яка подала скаргу фактично не погоджується з прийнятими рішеннями службових осіб, однак не обґрунтовує, що  рішення, дії чи бездіяльність саме вказаних у заяві ОСОБА_4 є кримінальним правопорушенням чи правопорушенням як таким.
Посилань ОСОБА_3 на викладені у заяві обставини недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування згідно його заяви від 03.07.2020, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності посадових осіб у разі прийняття ними рішень, які не задовольняють ту чи інші особу.
Враховуючи вищевикладене, у слідчої судді відсутні підстави для задоволення скарги.
Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 395 КПК України, слідча суддя

                                                                  п о с т а н о в и л а: 

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя                                                                                                          ОСОБА_1