Справа № 161/1971/20  Провадження №33/802/348/20 	Головуючий у 1 інстанції:Плахтій І. Б. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Гайдашука В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності  ОСОБА_1 - адвоката Гайдашука Валентина Миколайовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Так, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 02.02.2020 року об 01 год. 35 хв. в м. Луцьк по вул. Винниченка, в районі будинку №30 керував транспортним засобом (автомобіль марки "Пежо", номерний знак НОМЕР_1 ) з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушена координація рухів), і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КП «ВОЦТЗ», чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та відповідно вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України. 
Не погоджуючись із таким рішенням судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Гайдашук В.М. оскаржує його з мотивів незаконності та необґрунтованості, неправильного застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вважає, що висновки суду, які викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує на відсутність доказів руху автомобіля ОСОБА_1 , грубі порушення поліцейськими вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, а також порушення законодавства при складанні вказаного протоколу. Вказує, що висновок №224 від 02.02.2020 року щодо результатів медичного огляду є неналежним доказом у справі, оскільки за формою та змістом не відповідає вимогам вищевказаної Інструкції. Також додає, що в медичній установі він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Посилаючись на це, просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Гайдашука В.М., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.
Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КпАП України з наступних підстав.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачений ст.266 КпАП України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).
Статтею 266 КпАП України окрім іншого передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Водночас, п.6 Розділу 1 Інструкції визначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно із п.7 Розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП України.
Розділ 3 цієї Інструкції визначає порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. На підставі цього акта видається висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.п.15, 16 Розділу 3 Інструкції).
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 Розділу 3 Інструкції).
Таким чином, аналіз вищевказаних положень законодавства вказує про те, що за результатами огляду на стан сп`яніння встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, на підставі якого видається висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного. При цьому, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Визнаючи ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме - у тому, що  він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, висновок КП "ВМЦТЗ" та відеозапис з боді-камери поліцейського, в яких зафіксовані події, які мали місце 02.02.2020 року за участі ОСОБА_1 
ОСОБА_1 в свою чергу не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, окрім іншого пояснив, що він дійсно на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, і при цьому виявив бажання пройти такий огляд в медичній установі, куди і був доставлений працівниками поліції. В медичній установі лікар лише візуального оглянув його, і взагалі не пропонував пройти будь-який огляд. Додав, що в медичній установі він не відмовлявся від проходження огляду на наявність чи відсутність алкогольного сп`яніння, а протокол про порушення про адміністративне правопорушення був складений без свідків на місці зупинки транспортного засобу на вул.Винниченка, що є порушенням законодавства.
Захисник Гайдашук В.М. фактично підтримавши такі пояснення свого довірителя вказав, що висновок медичної установи щодо результатів медичного огляду в даному випадку не може вважатись належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки складений з порушенням вимог законодавства, а відповідно й протокол про адміністративне правопорушення.
Такі пояснення ОСОБА_1 повністю знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Апеляційним судом здійснювався перегляд всього відеозапису з боді-камер працівників поліції щодо подій, які мали місце 02.02.2020 року за участі ОСОБА_1 , який зроблений з перервами. З цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції поліцейських пройти освідування на наявність чи відсутність стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та надав згоду пройти таке освідування в медичній установі, запропонованій поліцейськими. Проте, відеозапис проходження такого освідування або відмови його проходження в медичній установі відсутній, як і відсутній відеозапис складання протоколу про адміністративне правопорушення на вул.Винниченка, тобто місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.
В судове засідання в апеляційний суд в якості свідка для надання пояснень з приводу з`ясування обставин проведення медичного огляду в медичному закладі викликався лікар ОСОБА_2 , яким складений висновок, однак його допит не відбувся із-за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Таким чином, відеозаписи з боді-камер працівників поліції, які містяться в матеріалах справи, і на які послався суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_1 , не підтверджують факту відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі. 
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду, складений відносно ОСОБА_1 не може бути належним та допустимим доказом його винуватості в розумінні ст.251 КпАП України, оскільки, як встановлено судом, він складений з порушенням вимог вищезгаданої Інструкції, а саме - в тій частині, що не знайшов свого логічного підтвердження факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, про що фактично вказано у цьому висновку.
Відповідно не є належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 і протокол про адміністративне правопорушення, який фактично був складений на основі цього медичного висновку без свідків на місці порушення ПДР України.
Проте, суд першої інстанції на вказані положення законодавства уваги не звернув та належним чином не перевірив вищевикладені обставини, і відповідно прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.
Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гайдашука Валентина Миколайовича задовольнити.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2020 року в даній справі скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк