ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/18007/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація" - не з`яв., 
відповідача - акціонерного товариства "Комерційного банку "Приватбанк" -                    Бауліна В.О., 

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація"  (далі - Товариство)
на рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2020
(суддя Пінчук В.І.) та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020
(головуючий суддя - Хрипун О.О., судді Чорногуз М.Г. і Агрикова О.В.)
зі справи № 910/18007/19
за позовом     Товариства
до      акціонерного товариства "Комерційного банку "Приватбанк" (далі - Банк)
про     визнання недійсним договору поруки від 20.10.2016 №4М14109Д/П.
РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про визнання недійсним на підставі статті 230 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договору поруки від 20.10.2016 № 4М14109Д/П (далі - Договір поруки), укладеного позивачем і відповідачем.

2. Позов обґрунтовано укладенням Договору поруки внаслідок обману позивача відповідачем.

Короткий зміст рішень судових інстанцій

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 13.02.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020, у позові відмовлено.

4. Рішення та постанову мотивовано недоведеністю позивачем тих обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Товариство, зазначаючи про неповноту з`ясування попередніми судовими інстанціями обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків судів обставинам справи, просить скасувати оскаржувані рішення та постанову з даної справи і направити останню на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи, наведені в касаційній скарзі 

6. Суди попередніх інстанцій прийняли рішення про права, інтереси та обов`язки третьої особи - ТОВ "Мілорін ЛТД", яка не була залучена до розгляду справи, що є підставою для обов`язкового скасування судового рішення.  

7. Суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження всупереч  нормам чинного законодавства, що також є підставою для скасування рішення.

8. Суди попередніх інстанцій відхилили клопотання про витребування доказів, і це також є підставою для скасування судових рішень. 

9. Суди не в повній мірі з`ясували обставини справи, не надали оцінки діям відповідача, не вказали доказів, на яких ґрунтуються зроблені судами висновки, не застосували норми права, на які посилалися сторони, та не вказали мотиви їх незастосування.

Доводи іншого учасника справи

10. У відзиві на касаційну скаргу Банк заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість та формальність і про ухвалення оскаржуваних судових рішень зі справи з додержанням норм матеріального і процесуального права, й просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи - залишити без змін. 

Клопотання учасника справи  

11. Товариством подано до Суду заяву про відкладення розгляду справи, мотивоване запровадженням на території України карантину у зв`язку з поширенням коронавірусу  COVID-19. Касаційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення даного клопотання з урахуванням такого. Правосуддя в Україні здійснюється і в період зазначеного карантину (з дотриманням необхідних запобіжних заходів). Явка представників учасників справи, зокрема, Товариства, в судове засідання з розгляду касаційної скарги не є обов`язковою за законом і не визнавалася такою й Судом. Водночас матеріали справи містять достатній обсяг відомостей, необхідний для розгляду касаційної скарги, і такий розгляд може бути здійснений й за відсутності представника Товариства.  
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Товариством як поручителем і Банком як кредитором укладено Договір поруки, за умовами якого:
- позивач поручився за виконання ТОВ "Мілорін ЛТД" як боржником своїх зобов`язань за кредитними договорами від 12.02.2014 № 4М14109Д, від 17.02.2014 № 4М14110Д, від 19.02.2014 № 4М14107И, від 25.02.2014 № 4М14092Д (далі - Кредитні договори);
- у разі невиконання ТОВ "Мілорін ЛТД" зобов`язань за Кредитними договорами, останнє і Товариство відповідають перед Банком як солідарні боржники в сумі заборгованості за кредитами та відсотків за користування коштами. У випадку невиконання боржником свого обов`язку кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов`язання. Поручитель зобов`язаний виконати свій обов`язок протягом п`яти календарних днів з моменту отримання вимоги. Строк дії Договору поруки - 3 роки від дати його укладання. До поручителя, який виконав обов`язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договором (ам) застави (іпотеки), що укладені з метою забезпечення зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов`язання. Банк зобов`язаний у випадку виконання поручителем обов`язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж п`яти робочих днів Банку з моменту виконання обов`язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором (пункти 4-6,8,10);
- поручитель з умовами Кредитних договорів ознайомлений (пункт 3).

13. За доводами позивача, Договір поруки укладений ним внаслідок обману з боку Банку. Так, при укладенні цього договору позивач мав намір отримати прибуток у вигляді отримання права власності на активи, що забезпечували зобов`язання боржника за Кредитними договорами; проте після завершення процесу переоформлення боргів рішенням Національного банку України від 18.12.2016 № 498-р Банк визнано неплатоспроможним, і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2016 № 961 "Деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи" Банк перейшов у власність держави. При цьому Банк не виконав зобов`язання щодо передачі поручителю документів, які посвідчували права заставодержателя на активи, котрими забезпечені зобов`язання боржників.

На думку позивача, така поведінка Банку свідчить про відсутність у нього намірів виконувати свої зобов`язання за Договором поруки як у момент його укладення, так і  протягом значного періоду часу після його укладення, а тому цей договір (як вважає позивач) є недійсним на підставі статті 230 ЦК України.

Товариство також стверджувало, що відповідач як недобросовісна сторона правочину навмисно, з метою виконання трансформації (реструктуризації) кредитного портфеля ввів позивача в оману щодо існування у Банку договорів, укладених для забезпечення зобов`язань боржників ТОВ "Мілорін Лтд", ТОВ "Рапіт", ТОВ "Віалінт".

14. Товариством не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, на які воно посилалося у позовній заяві та в апеляційній скарзі зі справи.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
15. Частина перша статті 230 ЦК України: 
- якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним;
- обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

16. Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України):

частина третя статті 13:
- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

частини перша, третя статті 74:
- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;
- докази подаються сторонами та іншими учасниками справи;

частини перша, друга, четверта статті 81:
- учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї;
- у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання; 
- у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази;

частини друга, п`ята статті 236:
- законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права;
- обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанції
17.  Причиною спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання Договору поруки недійсним згідно з частиною першою статті 230 ЦК України.

18. Як вбачається з касаційної скарги і підтверджується матеріалами справи:

18.1. Позивач (Товариство) звертався до місцевого господарського суду з клопотанням про витребування доказів - належним чином посвідченої копії рішення Правління Національного банку України від 05.10.2016 № 323/БТ (а.с. 51-55), яке (рішення), на думку позивача, має суттєве значення для вирішення справи, оскільки містить відомості про її обставини і яке позивач не міг отримати самостійно, оскільки воно містить банківську таємницю (стаття 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). 

18.2. У рішенні місцевого господарського суду з даної справи відсутні будь-які відомості щодо розгляду такого клопотання.

18.3. Про наведене позивачем (скаржником) зазначалося і в апеляційній скарзі зі справи (а.с. 84-87), однак апеляційним господарським судом зазначене клопотання також не розглянуто по суті. 

19. Необґрунтоване залишення без будь-якого належного процесуального реагування конкретного і доречного клопотання учасника справи про витребування доказу, який він з об`єктивних причин не міг одержати самостійно (по суті, ігнорування такого клопотання судом), свідчить про порушення останнім наведених положень статті 236 ГПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення. 

20. Так само не розглянуте по суті судами попередніх інстанцій й клопотання позивача про залучення до участі у справі ТОВ "Мілорін ЛТД" як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

21. Наведене в пунктах 18-20 даної постанови суперечить і вимогам пункту 2 частини третьої та пункту 5 частини четвертої статті 238 ГПК України щодо зазначення в описовій частині рішення суду заяв, клопотань учасників справи, а в мотивувальній частині - мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи. 

22. Водночас відповідні порушення не можуть бути виправлені судом касаційної інстанції в силу імперативного припису частини другої статті 300 названого Кодексу, згідно з якими цей суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
23. З урахуванням наведеного та відповідно до частини третьої статті 310 ГПК України оскаржувані судові рішення попередніх судових інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
У новому розгляді суду необхідно врахувати викладене, належним чином розглянути клопотання позивача та (за їх наявності) іншого учасника справи, надати доказам та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону. 
За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання щодо судових витрат у ній.
Керуючись статтями  300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація" задовольнити.  

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2020 та постанову  Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 зі справи                          № 910/18007/19 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                    І. Булгакова

Суддя                                                                                                                    Б. Львов