Дата документу 21.07.2020 Справа № 335/483/19

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
21 липня 2020 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/483/19
Провадження №22-ц/807/2117/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2020 року в складі судді Макарова В.О. в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту, 
В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, який уточнило в лютому 2019 року, до ОСОБА_1 , треті особи: Дніпровський відділ ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, ГУНП в Запорізькій області, ГУ ДФС у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту.
В обґрунтування позову зазначено, що на виконанні в Дніпровському відділі ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/337/2253/2013, виданого 16 вересня 2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в зальному розмірі 435 273,12 грн.
З листа Дніпровського відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стало відомо про накладення постановою слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Запорізькій області від 28 квітня 2010 року та постановою СВ УБОЗ Запорізької області ГУМВС України в Запорізькій області від 22 грудня 2010 року арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , яке перебуває в іпотеці у позивача.
Так, 13 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», надалі - АТ «ОТП Банк», та у відповідності до ст. 512-514 ЦК України правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СМ-202/080/2006, згідно з умовами якого банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 50 500,00 доларів США.
Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором, 13 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та у відповідності до ст. 512-514 ЦК України правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 було укладено договір Іпотеки №PCML-202/080/2006, предметом якого є нерухоме майно: нежиле приміщення XXXIV, літ. А-5 загальною площею 144,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежиле приміщення XXXV, літ. А-5 загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якого стало відомо про накладення арештів на нерухоме майно, а саме:
- номер запису про обтяження 8849152 - на підставі постанови слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Запорізькій області від 28 квітня 2010 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19593656 від 25 лютого 2015 року. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Опис предмета обтяження: все нерухоме майно боржника;
- номер запису про обтяження 10661067 - на підставі постанови СВ УБОЗ Запорізької області ГУМВС України в Запорізькій області від 22 грудня 2010 року, Об`єкт обтяження: нежиле приміщення XXXIV, літ. А-5 загальною площею 144,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежиле приміщення XXXV, літ. А-5 загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначені арешти повністю унеможливлюють реалізацію ТОВ «ОТП Факторинг Україна» своїх законних прав, як іпотекодержателя щодо арештованого майна.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно: нежиле приміщення XXXIV, літ. А-5 загальною площею 144,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежиле приміщення XXXV, літ. А-5 загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме:
- номер запису про обтяження НОМЕР_1 - на підставі постанови слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Запорізькій області від 28 квітня 2010 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19593656 від 25 лютого 2015 року. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Опис предмета обтяження: все нерухоме майно боржника;
- номер запису про обтяження 10661067 - на підставі постанови СВ УБОЗ Запорізької області ГУМВС України в Запорізькій області від 22 грудня 2010 року, об`єкт обтяження: нежиле приміщення XXXIV, літ. А-5 загальною площею 144,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежиле приміщення XXXV, літ. А-5 загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2012 року у кримінальній справі №1/825/15/2012, якою серед іншого начебто знято арешти, які позивач просить зняти у позовних вимогах, не звернув уваги на те, що у вказаній постанові не зазначені адреси приміщень, з яких належить зняти арешт та відрізняється номер приміщення. Окрім цього, позивач звертався з вимогою щодо зняття двох арештів від 28 квітня 2010 року та 22 грудня 2010 року, а не одного арешту. Наявність арештів підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, представник Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомили ( а.с.180-184).
Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, представника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

       Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що арешт на спірні приміщення було скасовано постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2012 року у справі №1/825/15/2012, а також із того, що позивачем не зазначено жодної інформації щодо подальшої долі кримінальної справи, в рамках якої накладено арешт.

       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 13 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СМ-202/080/2006, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 50 500,00 доларів США з остаточною датою повернення 12 червня 2013 року (а.с. 6-10).

Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором № СМ-202/080/2006, 13 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки №PCML-202/080/2006, за умовами якого ОСОБА_1 передав Акціонерному комерційному банку «Райффайзенбанк Україна» в іпотеку нерухоме майно, саме: 
а) нежиле приміщення XXXIV літ. А-5 загальною площею 144,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченого 15 квітня 2006 року Петрушенко Т. І. , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 842, який зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за № 1257480; 
б) нежиле приміщення XXXV, літ. А-5 загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченого 15 квітня 2006 року Петрушенко Т.І. , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 842, який зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за № 1257480 (а.с. 11-13).

26 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № СМ-202/080/2006 від 13 червня 2006 року (а.с. 21-34).

26 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк», як іпотекодержателя за договором іпотеки №PCML-202/080/2006 від 13 червня 2006 року (а.с. 21-34).

Згідно з листом Дніпровськго відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя  ГТУЮ у Запорізькій області від 12 серпня 2016 року, на виконанні знаходиться виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Факторинг Україна» сум боргу 435 273,12 грн. та 3 219,00 грн. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було звернуто стягнення на майно боржника, а саме: нежилі приміщення XXXIV та XXXV, загальною площею 144,9 кв.м. та 16,4 кв.м. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, на вищевказану нерухомість накладено арешти, які унеможливлюють передачу майна на реалізацію (а.с. 14).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.07.2016 № 64414985 міститься інформація про арешт нерухомого майна (а.с. 15-20):
- реєстраційний номер обтяження:10661067; підстава обтяження: постанова, б/н, 22.12.2010 року, СВ УБОЗ Запорізької області ГУМВС України в Запорізькій області; об`єкт обтяження: нежиле приміщення XXXV, літ. А-5 загальною площею 16,4 кв.м. та нежиле приміщення XXXIV, літ. А-5 загальною площею 144,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та які належать ОСОБА_1 ;
- номер запису про обтяження: 8849152; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, серія та номер: б/н, видана 28.04.2010 року, видавник: слідчий з ОВС СВ ПМ ДПА у Запорізькій області Холод Н.Ю.; опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звертаючись до суду із вказаним позовом посилалось на те, що вищевказані арешти перешкоджають банку задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

З інформаційної довідки Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на нежиле приміщення XXXV, літ. А-5 загальною площею 16,4 кв.м. та нежиле приміщення XXXIV, літ. А-5 загальною площею 144,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , 28.04.2010 накладено арешт на підставі постанови слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА У Запорізькій області та 22.12.2010 накладено арешт на підставі постанови СВ УБОЗ Запорізької області ГУ МВС України в Запорізькій області.

Вищеназвані постанови позивачем до матеріалів справи не надано, клопотання про їх витребування не заявлялось.

Отже, зазначений арешт накладено в рамках кримінального провадження на підставі положень КПК України 1960 року.

Оскільки нормами КПК України 1960 року не було визначено порядку скасування арешту майна за ініціативою осіб, які не були учасниками кримінального провадження, але є власниками або володільцями арештованого майна, при вирішенні зазначеного питання підлягають застосуванню норми КПК України 2012 року.

Пункт 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року передбачає, що запобіжні заходи, в тому числі і скасування арешту майна, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

       З матеріалів справи вбачається, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2012 року в справі №1/825/15/2012 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі п. в) ст.1, ст.ст.6, 9 Закону України «Про амністію в 2011р.». Знято арешт з нежитлових приміщень XXXIV, літ. А-5 загальною площею 16,4 кв.м. та XXXIV, літ. А-5 загальною площею 144,9 кв.м., які належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Петрушенко Т.І., приватним нотаріусом запорізького міського нотаріального округу від 15.04.2006, р.н. 843. Постанова набрала чинності 23 лютого 2012 року (а.с. 132-134).
       
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані нежитлові приміщення, з яких постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2012 року, є нерухомим майном, яке передано ОСОБА_1 в іпотеку відповідно до Договору іпотеки №PCML-202/080/2006 від 13 червня 2006 року.
       
Також із змісту повного тексту зазначеної постанови, який міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що суд посилається саме на приміщення XXXV, літ. А-5 та XXXIV, літ. А-5, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

       Судом першої інстанції правильно зазначено, що позивачем не було надано жодної інформації щодо причин які об`єктивно ускладнюють або унеможливлюють виконання вищевказаної постанови, якою знято арешт зі спірних приміщень.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись в апеляційній скарзі на те, що позивач звертався з позовом про зняття двох арештів, а не одного, всупереч вимог ст.. 12, 81 ЦПК України не зазначено жодної інформації щодо кримінальних справ, в межах яких постановою слідчого ОВС СВ ПМ ДПА у Запорізькій області від 29.04.210 та постановою СВ УБОЗ Запорізької області ГУМВС України в Запорізькій області від 22.12.2010 було накладено арешти,  чи скасована самим слідчим постанова про накладення арешту, чи закрита кримінальна справа в межах якої було накладено арешт, чи дана справа знаходиться на розгляді у суді.

До того ж, позивач скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, з будь-якими клопотаннями до суду апеляційної інстанції не звертався, до суду апеляційної інстанції не з`явився та доказів на підтвердження своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги не надав.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що наявність у Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження не свідчить безумовно про те, що арешт накладений вказаними постановами не було скасовано та наявні підстави для його скасування.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, надані до суду першої інстанції учасниками справи письмові докази, приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані апелянтом належним чином.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова