ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 814/2152/16
адміністративне провадження № К/9901/22107/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,
суддів - Кашпур О. В., Уханенка С. А.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №  814/2152/16 
за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року, ухвалену у складі: головуючого судді Гордієнко Т.О., та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, постановлену у складі: головуючого судді Танасогло Т.М., суддів Бойка А.В., Яковлєва О.В.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - ДПП НП України, відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - УПП у м. Миколаєві ДПП НП України) - з вимогами: 
1.1.  визнати протиправним і скасувати наказ ДПП НП України від 31 серпня 2016 року №  2565 у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби з поліції;
1.2.  визнати протиправним і скасувати наказ ДПП НП України від 15 вересня 2016 року №  228 у частині ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини першої статті 75 Закону України «Про Національну поліцію»;
1.3.  поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у м. Миколаєві ДПП НП України з 16 вересня 2016 року;
1.3.  стягнути з ДПП НП України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення до нього було застосовано безпідставно, адже висновок службового розслідування не містить посилань на конкретні факти невиконання або неналежного виконання ним своїх службових обов`язків.
3. Позивач доводить, що службове розслідування щодо нього було проведено упереджено, а обраний вид дисциплінарного стягнення є непропорційним і пов`язаний виключно з негативним суспільним резонансом подій, щодо яких проводилося службове розслідування. Водночас обставин та обстановки, в якій ним вчинялися дії, розцінені відповідачем як дисциплінарний проступок, останнім об`єктивно та неупереджено досліджено не було.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач із 07 листопада 2015 року проходив службу в Управлінні патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
5. Наказом начальника ДПП НП України від 30 травня 2016 року №1096 тимчасове виконання обов`язків заступника командира роти №  4 батальйону №  1 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві покладено на молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 - інспектора роти №  1 батальйону №  1 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві.
6. Наказом ДПП НП України від 30 серпня 2016 року №2558 з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , що виразилися у бездіяльності під час учинення хуліганських дій невідомими особами, які супроводжувались насильством стосовно перехожих, призначено службове розслідування.
7. Під час службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 29 серпня 2016  року він заступив на службу нічної зміни в складі екіпажу автопатруля «Кант-451» як заступник командира роти №  4 батальйону №  1 УПП у м.  Миколаєві. 30 серпня 2016 року о 01:00 год від чергового «Квазар» було прийнято повідомлення про необхідність допомоги екіпажам патрульної поліції поблизу ресторану «МакДональдз». Прибувши на місце, він побачив скупчення людей та екіпажі «Кант-405» та «Кант-452», що врегулювали конфлікт між фізичними особами. Причини конфлікту були незрозумілі та ніхто з присутніх екіпажів не міг нічого пояснити, оскільки всі були зайняті припиненням протиправних діянь.
8. Як пояснив позивач під час службового розслідування, у конфлікті участь брали декілька осіб: 1)  чоловік спортивної статури - водій автомобіля «Mercedes-Benz», який стояв на перехресті вул.  Соборної та вул.  Адмірала Макарова у м.  Миколаєві. Чоловік постійно грубо лаявся на іншого чоловіка та жінку, намагався скоротити між ними відстань, вів себе агресивно, 2)  чоловік із дружиною та дитиною, який, ймовірно, перебував у стані алкогольного сп`яніння, і ображав першого чоловіка. Зі слів осіб, які перебували на місці події та були її очевидцями, один із чоловіків наніс удар в обличчя іншому. 
9. Позивач під час службового розслідування зазначив, що з метою припинення хуліганських дій, чоловіка спортивної статури присутні на місці події екіпажі відвели в сторону та запропонували під`їхати до Центрального ВП ГУНП, проте він відмовився. Поліцейськими було прийнято рішення, що він під`їде в супроводі екіпажів патрульних поліцейських на своєму автомобілі, яким керувала його супутниця (адже чоловік турбувався про цілісність та неушкодженість свого транспортного засобу в разі його залишення). 
10. Також особа, яка фіксувала подію на мобільний телефон, попросила його назвати своє ім`я, на що він на випередження запитав його прізвище, ім`я та по-батькові. Чоловік представився ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , перефразувавши та повторивши зазначені громадянином анкетні дані, представився заступником командира роти №  4 і назвав своє прізвище.
11. За висновками службового розслідування у діях ОСОБА_1 встановлено склад дисциплінарного проступку, що полягає у невиконанні службових обов`язків, які виразилися в бездіяльності під час вчинення хуліганських дій невідомими особами, які супроводжувалися насильством стосовно перехожих 30 серпня 2016 року у м.  Миколаєві по вул.  Соборній.
12. За результатами службового розслідування ДПП НП України прийнято наказ від 31 серпня 2016 року №  2558, пунктом 6 якого передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 7, 9, 10 частини першої статті 7, пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18, пункту 1 частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.  Миколаєві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.
13. Наказом Департаменту патрульної поліції від 15 вересня 2016 року №  228  о/с позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
14. Не погоджуючись з указаним наказом, позивач звернувся до суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
15. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13  грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
16. Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про доведеність матеріалами службового розслідування факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що полягав у невиконанні безпосередніх службових обов`язків для припинення порушень громадського порядку 30 серпня 2016 року на перехресті вул.  Адмірала Макарова та вул.  Соборної у м. Миколаєві.
17. Переглянувши відеозаписи подій з нагрудних камер поліцейських та очевидців, суди погодилися з висновками службового розслідування про те, що позивач, прибувши на виклик, не зміг організувати підлеглих йому поліцейських, був нерішучим і безпораднім, у зв`язку з чим на місці події в присутності декількох екіпажів патрульної поліції невідомі особи тривалий час продовжували зухвало порушувати громадський порядок.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
18. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
19. На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли безпідставних висновків про те, що в його діях мав місце склад дисциплінарного проступку.
20. Позивач доводить, що коли він прибув на місце події на перехресті вул.  Адмірала Макарова та вул.  Соборної в м.  Миколаєві конфлікт був вичерпаний унаслідок припинення протиправних дій працівниками екіпажів поліції, що прибули туди раніше. З урахуванням викладеного позивач уважає, що висновки службового розслідування про те, що він не вжив активних дій для припинення порушень публічного порядку були зроблені без урахування фактичних обставин розвитку подій, що мали місце 30 серпня 2016 року на перехресті вул.  Адмірала Макарова та вул.  Соборної в м. Миколаєві.
21. Позивач також зазначає, що законами та іншими нормативно-правовими актами не визначено конкретних строків і способів припинення протиправних посягань на публічний порядок, а тому висновки службового розслідування про те, що він був безпорадним і нерішучим не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.
22. Позивач уважає, що застосоване до нього стягнення було непропорційним, адже на його поведінку, в основному, вплинули критичні публікації в ЗМІ і соціальних мережах, а не об`єктивна оцінка всіх обставин події.
23. Інші учасники справи правом подати заперечення (відзив) на касаційну скаргу не скористалися.
24. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
25. 15 грудня 2017 року, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.
26. 14 лютого 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.
27. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Бевзенку В.М., суддям Шарапі В.М., Данилевич В.М.
28. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 24 квітня 2020 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
29. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О. Р., суддям Кашпур О. В., Уханенку  С.А.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
30. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №?2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
31. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
32. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані й розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
33. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
34. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15  січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
35. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX.
36. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
37. Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02  липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №?580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських із виконання покладених на поліцію повноважень.
38. Частиною першою статті 18 Закону №?580-VIII установлено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
39. Статтею 23 Закону №?580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;  вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.
40. Згідно з функціональними обов`язками командирів (заступників командирів) рот, затверджених наказом Департаменту патрульної поліції №417 від 25 березня 2016  року, протягом зміни патрулювання командир (заступник командира) роти: з метою оперативного реагування на виклики та інші регулярні завдання забезпечує особисто та/або силами особового складу припинення особисто виявлених правопорушень та оформлення відповідних матеріалів, контролює службову дисципліну, дотримання патрулями належної тактики та заходів особистої безпеки; у випадках виникнення резонансних інцидентів та нетипових ситуацій допомагає особовому складу в оформленні правопорушень у нетипових ситуаціях.
41. Згідно із статтею 19 Закону №?580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
42. Частиною другою статті 19 Закону №?580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується Законом.
43. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №?580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
44. Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №?580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
45. Змістом пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460-IV.
46. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут ОВС) службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
47. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.
48. За змістом статті 2 Дисциплінарного статуту ОВС дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
49. Статтею 12 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1)  усне зауваження; 2)  зауваження; 3)  догана; 4)  сувора догана; 5)  попередження про неповну посадову відповідність; 6)  звільнення з посади; 7)  пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8)  звільнення з органів внутрішніх справ.
50. Відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
51. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №  230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).
52. Відповідно до пункту 2.1. Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.
53. Відповідно до пунктів 8.1.-8.4. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.
54. У вступній частині висновку службового розслідування викладаються: посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка (і) проводила (и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування. 
55. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного. Також в описовій частині зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються подані ними результати. При проведенні службових розслідувань за фактами витоку секретної інформації зазначаються форма допуску до робіт, пов`язаних з державною таємницею, особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, або осіб, дані яких вказуються у висновку службового розслідування, а також номер, дата наказу про надання доступу до секретної інформації та найменування органу, який видав цей наказ.
VI. Позиція Верховного Суду
56. Зміст положень Дисциплінарного статуту ОВС свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
57. Водночас підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.
58. Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.
59. У цій справі підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції був висновок відповідача про неналежне виконання позивачем посадових і службових обов`язків, що виразилося в бездіяльності під час порушення публічного порядку невідомими особами 30 серпня 2016 року на перехресті вул.  Адмірала Макарова та вул.  Соборної в м. Миколаєві.
60. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про доведеність матеріалами службового розслідування складу дисциплінарного проступку в діях позивача.
61. Дослідивши відеозапис подій, що відбулися 30 серпня 2016 року на перехресті вул.  Адмірала Макарова та вул.  Соборної в м. Миколаєві, суди попередніх інстанцій встановили, що, прибувши на виклик поліції, пов`язаний з вчиненням хуліганських дій, що виразилися в нецензурній лайці, погрозах, бійці в громадському місці, позивач не вчиняв жодних активних дій щодо організації та координації дій підлеглих, які протягом тривалого часу не могли припинити вчинення правопорушень і врегулювати конфлікт, затримати порушників, був безпорадним і розгубленим.
62. Проаналізувавши завдання поліції та повноваження органів і посадових осіб поліції, що визначені статтею 23 Закону №580-VIII, у взаємозв`язку з функціональними обов`язками командирів рот, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що поліцейський, у випадку виявлення порушення законодавства, зобов`язаний невідкладно припинити протиправні дії правопорушників; ужити заходи, спрямованих на усунення загрози життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення правопорушення; здійснити своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні злочини, адміністративні правопорушення або події; доставити у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; ужити заходи для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах.
63. Аргументи позивача, суть яких зводиться до непропорційності застосованого до нього дисциплінарного стягнення та неоднакового підходу відповідача до вибору виду дисциплінарного стягнення різним поліцейським - учасникам події за одне і теж порушення, є непереконливими.
64. Суд зауважує, що у ніч із 29 на 30 серпня 2016 року позивач заступив на службу нічної зміни як заступник командира роти №1 батальйону №1 УПП у м. Миколаєві, тобто обіймав керівну посаду, обсяг обов`язків і рівень відповідальності на якій вищий в порівнянні до молодшого складу поліції. А тому різні види дисциплінарних стягнень, застосовані до поліцейських, які мають різні звання та посади, не є свідченням того, що застосоване до позивача стягнення, виходячи з умов і обставин дисциплінарного проступку, було непропорційним.
65. Ураховуючи встановлені судами обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачу, Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з обраним видом стягнення.
66. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду та ухвалення оскаржуваних судових рішень, їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.
67. У контексті аргументів позивача про порушення судами норм КАС України щодо оцінки доказів, Верховний Суд уважає за необхідне вказати, що касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про порушення судами норм КАС України при оцінці доказів, що мали наслідком неправильне вирішення спору, а свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
68. Водночас Суд наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їхня переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
69. Доводи та аргументи касаційної скарги переважно зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і свідчать про незгоду скаржника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
70. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
71. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
72. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08  лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
73. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.
VII. Судові витрати
74. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
75. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
76. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
77. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016  року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30  травня 2017 року у справі №  814/2152/16 залишити без змін.
78. Судові витрати не розподіляються. 
79. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	О.Р. Радишевська О.В. Кашпур   С.А. Уханенко