П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1167/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Майстер П.М.  
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
01 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільської міської ради, виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради, виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Кам`янець - Подільської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для безоплатної передачі у власність площею 0,0592 га (592 кв.м.), яка знаходиться на території Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької обл. в межах м. Кам`янець-Подільський (ІКК: КОАТУУ НОМЕР_1 , Зона 17, Квартал 002 на Публічній кадастровій карті України) – АДРЕСА_1 з зовнішніми межами позначеними чорним кольором та згідно таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки графічних матеріалах доданих до клопотання;
- зобов`язати Кам`янець-Подільську міську раду на першому пленарному засіданні з моменту набрання рішенням законної сили прийняти мотивоване рішення за наслідками розгляду клопотання про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для безоплатної передачі у власність площею 0,0592 га (592 кв.м.), яка знаходиться на території Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької обл. в межах м. Кам`янець-Подільський (ІКК: КОАТУУ НОМЕР_1 , Зона 17, Квартал 002 на Публічній кадастровій карті України) - АДРЕСА_1  з зовнішніми межами позначеними чорним кольором та згідно таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки графічних матеріалах доданих до клопотання;
- стягнути з Кам`янець-Подільської міської ради на користь ОСОБА_3 10000,00 грн моральної шкоди;
- зобов`язати Кам`янець-Подільську міську раду подати Хмельницькому окружному адміністративному суду протягом місяця з моменту набрання рішенням законної сили звіт про його виконання.
Рішенням Хмельницького окружного адмістративного суду від 25.05.2020 позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Кам`янець - Подільської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для безоплатної передачі у власність площею 0,0592 га (592 кв.м.), яка знаходиться на території Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької обл. в межах м. Кам`янець-Подільський (ІКК: КОАТУУ НОМЕР_1 , Зона 17, Квартал 002 на Публічній кадастровій карті України) – АДРЕСА_1 з зовнішніми межами позначеними чорним кольором та згідно таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки графічних матеріалах доданих до клопотання;
- зобов`язано Кам`янець-Подільську міську раду на першому пленарному засіданні ради з часу набрання судовим рішенням законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.12.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для безоплатної передачі у власність площею 0,0592 га (592 кв.м.), яка знаходиться на території Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької обл. в межах м. Кам`янець-Подільський (ІКК: КОАТУУ НОМЕР_1 , Зона 17, Квартал 002 на Публічній кадастровій карті України) - АДРЕСА_1 , та прийняти рішення, передбачене статтею 118 Земельного кодексу України з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні;
- стягнуто на користь ОСОБА_2 1681,60 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради;
- в решті позову про стягнення з Кам`янець-Подільської міської ради на користь ОСОБА_2 10000,00 грн моральної шкоди, та зобов`язаня Кам`янець-Подільської міської ради подати Хмельницькому окружному адміністративному суду протягом місяця з моменту набрання рішенням законної сили звіт про його виконання - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень  та подання звіту про виконання рішення суду та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не з`явилися, повноважних представників не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду в частині оскарження, слід залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, 23.12.2019 ОСОБА_2 звернулася до Кам`янець - Подільської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0592 га за адресою АДРЕСА_1 .
До вказаного клопотання позивач додала графічні матеріали, на яких зазначено точне місце розташування земельної ділянки, копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, копію посвідчення багатодітної сім`ї, довідку про місце реєстрації та склад  сім`ї.
27.12.2019 року відповідачем позивачу була надана відповідь, оформлена листом №5/02-14-5535, про те що питання зазначене в клопотанні буде винесене на розгляд постійної комісії міської ради з питань землекористування, архітектури, будівництва та екології та на розгляд сесії міської ради.
У відповіді, оформленій листом від 21.01.2020 року №5/02-14-252 відповідач повідомив позивача, що на пленарному засіданні сесії Кам`янець-Подільської міської ради 14.01.2020 року розглядався проект рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0592 га за адресою АДРЕСА_1 , але при голосуванні не набрав необхідної кількості голосів.
Не погоджуючись із наданою відповіддю позивач звернулася із позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було подано відповідачу належним чином оформлене клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з доданими до неї графічними матеріалами, міська рада, відмовляючи листом у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяла всупереч наданим Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваженням.
В частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди та не навів доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною йому моральною шкодою (у вигляді душевних страждань та психологічних переживань, що негативно відобразились на його психоемоційному стані), а відтак підстави для стягнення шкоди у розмірі 10000 грн. відсутні.
Щодо зобов`язання Кам`янець-Подільської міської ради подати Хмельницькому окружному адміністративному суду протягом місяця з моменту набрання рішенням законної сили звіт про його виконання, то суд дійшов висновку, що позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі статтею 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Таким чином предметом дослідження суду апеляційної інстанції у даній справі є наявність/відсутність підстав для виплати позивачу моральної шкоди у заявленому розмірі, а також наявність підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів встановлено, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанцій дійшов висновку, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяної моральної шкоди та не навів доказів причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача та зподіяною йому моральною шкодою ( у вигляді душевних страждань та психолохічних переживань, що негативно відобразилась на його психоемоційному стані).
В контексті зазначеного колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на приписи статті 6 КАС України, за якими суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Із зазначеного слідує, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.
Поняття доказів наведено у статті 72 КАС України, відповідно до якого доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статей 73, 74 КАС України, надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.
Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.
Із врахування вищезазначених правових норм, колегія суддів зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.
Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач не обґрунтував належним чином взаємозв`язок (моральних потрясінь) із діями Камянець-Подільської міської ради щодо розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнала страждань та приниження, отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано, колегія суддів відхиляє,  оскільки сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, так як моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань
Слід зазначити, що позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними чи фізичними стражданнями, які призвели до негативних змін у житті особи. Як і не доведені самі негативні зміни у житті. Окрім того, позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 10000 грн. та не підтверджено її документально.
Відтак, суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 10000 грн.
Стосовно встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частин 1-2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.
При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Суд зазначає, що підставою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового  рішення є наявність обставин за яких останній може ухилятися від його виконання.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання саме рішення суду, та не вказано причин необхідності встановлення судового контролю за виконанням вказаного судового рішення.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем 17.09.2020 до суду надано заяву про подання доказів, до якої останнім долучено рішення 96 сесії VII скликання Кам`янець-Подільської міської ради від 04.08.2020 №55/96, згідно якого відповідач на виконання рішення суду першої інстанції від 25.05.2020 по справі №560/1167/20 розглянув клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла до висновку про те, суд прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.