ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/855/20 Справа № 201/5687/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 липня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Кириченка О.П. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої приватним підприємцем, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Постановою суду ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьохсот сорока гривень. 
       Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
       При обставинах встановлених місцевим судом  ОСОБА_1 визнано винною в тому, що 23 травня 2020 року о 13 годині 20 хвилини, керуючи мотоциклом «БМВ», д/н НОМЕР_1 , рухалась в районі електроопори № 114 по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпрі, де при зміні напрямку руху ліворуч не переконалась, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка наближалась позаду в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. 
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       В апеляційній скарзі адвокат Кириченко О.П. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2020 року по справі № 201/5687/20 - скасувати, а провадження у справі № 201/5687/20 закрити з підстав відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Свої вимоги апелянт мотивує тим, що як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції не надано правової оцінки протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно апелянта на предмет його допустимості та достатності, про що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, представником апелянта було подані відповідні клопотання.
       Як вбачається з матеріалів справи та із змісту оскаржуваного рішення судом всупереч ч. 3, 4, ст. 90 КАС України не досліджено протокол ДПР 19 № 16536 від 03.06.2020 року на предмет допустимості та достатності такого доказу на чому наполягав представник апелянта під час розгляду справи.
Звертає увагу на те, що в ході розгляду справи, представник апелянта заявив клопотання про визнання протоколу ДПР 19 № 16536 від 03.06.2020 року не допустимим доказом оскільки зазначений доказ було отримано з порушенням встановленого порядку зокрема, при складанні протоколу не дотримано вимог частини 2 статті 254 КУпАП, яка вимагає складання протоколу не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи.
Зазначає, що підставою заявлення такого клопотання було наявність об`єктивних обставин щодо недотримання органами Національної поліції імперативних норм.
       Порушення правил дорожнього руху сталося 23.05.2020 року. Підставою складання протоколу стало звернення 26.05.2020 року ОСОБА_2 з клопотанням до органів Національної поліції переглянути матеріали адміністративної справи з урахуванням відеозапису наданого свідком дорожньої транспортної пригоди 23.05.2020 року. Відеозапис на який посилалась ОСОБА_2 отриманий та досліджений органами Національної поліції 23.05.2020 року, що підтверджується матеріалами справи. Протокол складений 03.06.2020 року.
       Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки зазначеного вище протоколу на предмет відповідності протоколу вимогам ст. 256 КУпАП в частині не зазначення у протоколі свідка з його персональними даними.
       В той же час із змісту оскаржуваного рішення вбачається, суд зробив висновок, що апелянт здійснювала розворот ліворуч при цьому наскрізь пересікла крайню ліву смугу. Апелянт звертає увагу, що висновок суду про перетин крайньої лівої смуги суду не відповідає дійсності оскільки детально продивитися відео запис, апелянт здійснив поворот ліворуч за суцільною лінією тобто виїхав на перехрестя, що також підтверджується схемою місця дорожньо - транспортної події від 23.05.2020 року на якій визначено місце зіткнення. Окремо слід звернути увагу, що апелянт виїхала на перехрестя для повороту ліворуч і саме в цей момент водій ОСОБА_2 , яка рухалась в попутному напрямку не зменшуючи швидкість почала паралельний маневр ліворуч.
       Вважає, що суд упереджено поставився до пояснень наданих апелянтом у судовому засіданні, що стало підставою прийняття необгрунтованих висновків щодо не включення апелянтом покажчику світлового сигналу повороту.
       Вказує, що саме ОСОБА_2 спровокувала дії настання аварійної ситуації яка полягає у настанні випадку, якщо водій міг виявити небезпеку для руху (перешкоду) на відстані, яка перевищувала зупинний шлях, але не вжив своєчасних заходів для запобігання ДТП, або якщо він міг виявити небезпеку для руху (перешкоду) на відстані менш ніж зупинний шлях свого транспортного засобу.
       Звертає увагу, що саме ОСОБА_2 створила аварійну обстановку оскільки своїми діями позбавила себе та апелянта технічної можливості запобігти події.

Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Кириченко О.П. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Також просила долучити до матеріалів висновок експертного дослідження №19/104/-9/2д/40 від 10.07.2020 року в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у скоєному ДТП.

Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
       Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 23 травня 2020 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, також з зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями очевидця пригоди - свідка ОСОБА_4 ; поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_2 , чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення за зазначених обставин. 
       Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статтей 254-256 КУпАП та Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376, в ньому були зазначені дані про особу, стосовно якої він складався, ОСОБА_1 роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, протокол був підписаний без будь-яких зауважень.
       Доводи апелянта про те, що саме водій ОСОБА_2 винна у скоєному правопорушенні апеляційний суд не приймає, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи в розумінні ст. 251, 252 КУпАП.
       Не заслуговують на увагу і доводи апелянта стосовно того, що в даному випадку протокол ДПР 19 № 16536 від 03.06.2020 року є недопустимим доказом оскільки зазначений доказ було отримано з порушенням встановленого порядку зокрема, при складанні протоколу не дотримано вимог частини 2 статті 254 КУпАП, яка вимагає складання протоколу не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи з огляду на таке.
       Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
       Як вбачається з матеріалів, за фактом скоєння ДТП, працівниками поліції, які прибули на місце пригоди, у відношенні гр. ОСОБА_2 , за порушення п.п. 10.1 та 12.3 ПДР України був складений протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №402367 за ст. 124 КУпАП.
       Підставою складання протоколу стало звернення 26.05.2020 року ОСОБА_2 з клопотанням до органів Національної поліції переглянути матеріали адміністративної справи з урахуванням відеозапису наданого свідком дорожньої транспортної пригоди 23.05.2020 року. Відеозапис на який посилалась ОСОБА_2 отриманий та досліджений органами Національної поліції 23.05.2020 року, що підтверджується матеріалами справи. Протокол складений 03.06.2020 року.
       Разом з цим, рапорт заступника начальника відділу розшуку та ОМДТП УПП в Дніпропетровській області ДПП майора поліції Попова В. на ім`я начальника відділу розшуку та ОМДТП УПП в Дніпропетровській області ДПП майора поліції Маслюка В. датований 02.06.2020 року.
       Тобто, датою виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а саме ОСОБА_1 в даному випадку слід рахувати саме з 02.06.2020 року відповідно до ст. 254 КУпАП.
       Що стосується доводів апелянта про те, що саме ОСОБА_2 мала можливість уникнути ДТП, то слід зазначити, що для вирішення питання про наявність у водія автомобіля "«Тойота» д/н НОМЕР_2 " технічної можливості уникнути дорожньо- транспортної пригоди потрібні спеціальні знання, оскільки відповідь на вказане питання потребує розрахунків, зокрема, часу, що необхідний водієві для приведення гальмівної системи до дії, та часу маневру, однак під час судового розгляду клопотання про призначення експертизи не заявлялись, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку, чи мав можливість водій ОСОБА_2 уникнути ДТП.
       Разом з цим, апеляційний суд не приймає до уваги надане ОСОБА_2 експертне дослідження, оскільки вихідними даними для проведення експертизи слугувала виключно заява ОСОБА_2 і матеріали справи експерту не направлялись.
       Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1  у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.  
       Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
       Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст 124 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.
       При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
       За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
               
       Апеляційну скаргу адвоката Кириченка О.П. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року - залишити без задоволення.
       Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року - залишити без змін.
       
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко