Справа № 462/3099/20                                Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1826/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:66

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 червня 2020 року, постановлену в складі головуючого судді Постигач О.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

                               ВСТАНОВИЛА:

       У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
       Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. При цьому відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.
       Згідно розписки, написаної власноручно ОСОБА_1 (а.с.6) копію ухвали останній отримав 05.06.2020 року. 
       Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 червня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.
       Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку.
       В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що порушує норми процесуального права, його право на доступ до правосуддя. Зокрема зазначає, що через епідеміологічну ситуацію він не в змозі надати свіжі довідки про відсутність доходів, зокрема за 4-ий квартал 2019 року. Суд не врахував його попередні дані про відсутність доходів, не врахував його статус безробітного, про що свідчать копії довідок Залізничного відділу соціального захисту від 20.11.2019 року №2399 про отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та копія довідки ДФС у Львівській області від 21.11.2019 року №552/13-01-54-02. Інших джерел доходу у нього немає. 
       Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10.06.2020 року, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про повернення позовної заяви, відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду. 
У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
       Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви через несплату судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не подано доказів звернення до Залізничного відділу соціального захисту та ДФС у Львівській області щодо отримання будь-яких довідок, чи відмови у їх видачі, а тому твердження про неможливість отримання даних документів не підтверджена жодними доказами.
       Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
       Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. При цьому відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору. Зокрема, суд виходив з того, що позивачем не подано жодних належних доказів на підтвердження свого важкого майнового стану в період з лютого по травень 2020 року, тобто в період звернення до суду, врахувавши подану позивачем довідку Залізничного відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики від 18.02.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 з серпня 2019 року по січень 2020 року отримував державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. 
       Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
       Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об"єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України "Про судовий збір".
       Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору напевний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішенняу справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.
       При цьому календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів, а не будь-які 12 місяців. Тому колегія суддів вважає помилковим зазначення в ухвалі про зобов`язання надання позивачем доказів свого майнового стану на час звернення до суду. 
       Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
       Отримавши 05.06.2020 року ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_1 подав заяву, в якій повторно просив звільнити його від сплати судового збору та відкрити провадження у справі. Заяву мотивував, тим, що у зв`язку із запровадженням карантину не міг отримати із ДФС у Львівській області та соцзахисті Залізничного району м. Львова довідки про відсутність доходів та малозабезпеченість сім`ї через відсутність прийому громадян.
       Не вирішуючи поданого клопотання, суд передчасно дійшов висновку про те, що недоліки позовної заяви позивачем не усунені, тому наявні підстави для визнання неподаною та повернення позовної заяви. Зокрема, ухвалу мотивував тим, що позивачем не надано доказів звернення до Залізничного відділу соціального захисту та ДФС у Львівській області щодо отримання будь яких довідок чи відмови у їх видачі, а тому твердження про неможливість отримання даних документів не підтверджена жодними доказами.
       Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що наявні підстави для визнання позову ОСОБА_1 неподаним, є передчасним, не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, оскільки не вирішено питання про звільнення позивача від сплати судового збору (повторне) та не продовжено судом строк для виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху в порядку, визначеному ч.ч. 2, 3 ст. 127 ЦПК України.
       Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
       Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
       Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «DeGeouffredelaPradelle v. France»).
       У § 36 рішення у справі «Bellet v. France», ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
       А відтак, зважаючи на наведе вище, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , з підстав несплати судового збору, за наявності поданого ним клопотання про звільнення від сплати судового збору. 
       Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

       У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.Повний текст даного судового рішення складено 21 вересня 2020 року.
Керуючись ст. ст. 367-369, 372, 374 ч. 1 п. 6, 379, 381-384, 389, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів,- 
П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
       Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 червня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.

       Головуюча                                                        Копняк С.М.        
Судді                                                                Бойко С.М.
                                                                       Ніткевич А.В.