ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 398/4545/19 (2-а/398/21/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2020 р. в адміністративній справі №398/4545/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Євдахи Едуарда Олексійовича, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови, - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив  скасувати постанову ЕАК № 1861282 від 14.12.2019, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржена постанова винесена незаконно, оскільки відсутні докази вчинення правопорушення, інспектор при складанні постанови неправильно зазначив кваліфікацію адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2020 р. позов задоволено частково, а саме скасовано винесену інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Євдахою Е.О. постанову від 14 грудня 2019 р. серії ЕАК № 1861282 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Управлінням патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Скаржник вказує, що 14.12.2019 відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що водій керуючи транспортним засобом RENAULT MAGNUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , в Дніпропетровській області, на 152 км, за межами міста в туман не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив пункт 9.8 Правил дорожнього руху. Посилається на висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 14.02.2018 по справі № 536/583/17, та зазначає, що в порушення принципу повноти судового розгляду суд не дослідив відеозапис, наданий представником Управління до суду на електронному носії, об`єктивно та достеменно не з`ясував усіх обставин справи.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.
Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, доказом чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачам – 04.09.2020, оголошення з повідомленням позивача про розгляд справи від 18.09.2020, суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили. 
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕАК № 1861282 від 14.12.2019 на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень, оскільки останній 14.12.2019 о 14:31 годині, керуючи транспортним засобом RENAULT MAGNUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , за межами міста в туман не ввімкнув ближнє світло фар, таким чином порушив вимоги пункту 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 № 1306, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані. Зокрема, в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на дані, на підставі яких відповідач встановив вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому не викладено повно фактичних обставин правопорушення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
На підтвердження обставини вчинення позивачем зазначеного адміністративного проступку відповідачем до суду першої інстанції надано відеозапис обставин події (а.с.24).
При наданні оцінки відеозапису на предмет належності та допустимості, колегія суддів враховує правовий висновок Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2018 р. у справі №524/5536/17 (адміністративне провадження №К/9901/1403/17), який вказав на те, що відеозапис        не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.
На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що        відсутність у спірній постанові відомостей про технічний запис, яким здійснено відеозапис, унеможливлює використання його в якості доказу.
Оскільки, обставина порушення позивачем вимог пункту 9.8 Правил дорожнього руху належними та допустимими доказами, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП відсутні.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу  адміністративного судочинства України).
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2020 р. в адміністративній справі №398/4545/19 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 23 вересня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук