Номер провадження: 33/813/1031/20
Номер справи місцевого суду: 521/8177/20 
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року                                                                                м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О. розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

       Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України відносно 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої директором ТОВ «АРІСТА УНІВЕРС», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 

на підставі п.1) ст.247 МК України - в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
З протоколу про порушення митних правил №0442/50000/20 від 30 березня 2020 року вбачається, що 01 жовтня 2019 року між ТОВ «АРІСТА УНІВЕРС» та компанією «Castus trade ltd» (Болгарія) було укладено контракт №CSA-102019 щодо поставки в Україну товарів. В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до Одеської митниці Держмитслужби з Китаю на судні закордонного плавання «Tianjin» прибув контейнер ZIMU2781431 з товаром в асортименті.
26 березня 2020 року ОСОБА_1 була підготовлена та подана до Одеської митниці Держмитслужби митна декларація типу «ІМ 40 АА», яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500020/2020/209153. В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення органу доходів і зборів України були надані: коносамент №ZIMUXNG3720106 від 17.01.2020 року, інвойс №1431 від 17.01.2020 року, пакувальний лист до інвойсу, контракт №CSA-102019 від 01.10.2019 року та інші товаросупровідні і комерційні документи. Відповідно до інформації, зазначеної у МД №UA500020/2020/209153 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем товару є компанія «Castus trade ltd» (Болгарія), відправником товару є компанія «adding ltd» (Китай), а покупцем та одержувачем є ТОВ «АРІСТА УНІВЕРС».
Згідно графи 31 митної декларації №UA500020/2020/209153, було заявлено товар: «куртка жіноча текстильна з синтетичних волокон, утеплена синтепоном - 3967 шт., куртка-ветровка жіноча текстильна з синтетичних волокон - 3396 шт., куртка жіноча текстильна з джинсової тканини, бавовняна - 1840 шт., куртка-ветровка чоловіча текстильна з синтетичних волокон - 213 шт., костюм спортивний трикотажний з синтетичних волокон - 210 шт., футболка чоловіча трикотажна з коротким рукавом, бавовняна - 700 шт.».
У ході проведення митного огляду 27 березня 2020 року було встановлено, що серед загальної партії заявленого вантажу без ознак приховування було виявлено товару більше, ніж було задекларовано у митній декларації та заявлено у товаросупровідних документах, а саме: товару №1 «куртка жіноча текстильна з синтетичних волокон, утеплена синтепоном» більше на 1150 шт.; товару №2 «куртка-ветровка жіноча текстильна з синтетичних волокон» більше на 1144 шт.; товару №3 «куртка жіноча текстильна з джинсової тканини, бавовняна» більше на 746 шт.; товару №6 «футболка чоловіча трикотажна з коротким рукавом, бавовняна» більше на 883 шт.
Відповідно до графи №54, відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема митної декларації №UA500020/2020/209153 від 26 березня 2020 року є громадянка ОСОБА_1 , яка відповідно до вимог ст.266 МК України, несе відповідальність, передбачену Митним кодексом України, у повному обсязі.
Таким чином, на думку митного органу, громадянкою ОСОБА_1 було порушено процедуру декларування товарів, передбачену ст.257 МК України, та не було заявлено за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що призвело до порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, представник Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товарів - безпосередніх предметів правопорушення, що становить 420 070 грн. з конфіскацією цих товарів, а в разі неможливості конфіскації товарів стягнути їх вартість. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що представником Одеської митниці апеляційна скарга на постанову від 04 червня 2020 року була направлена цього ж дня електрону адресу суду. 
30 липня 2020 року Малиновським районним судом м. Одеси було повідомлено Одеську митницю Держмитслужби про ненадходження апеляційної скарги, після чого представником Одеської митниці 31 липня 2020 року повторно була подана апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції передчасно прийняв постанову про закриття провадження по справі, оскільки ОСОБА_1 не нанесла шкоди або будь-яких збитків державі.
Представник Одеської митниці зазначив, що правопорушення передбачене ст.472 МК України є правопорушенням із формальним складом та не передбачає обов`язкового настання будь-яких протиправних наслідків, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що в її діях відсутній склад правопорушення, через те, що нею не спричинено державі будь-яких збитків, є такими, що не відповідають дійсності. 
Посилання ОСОБА_1 про те, що в її діях мала місце помилка, допущена в митній декларації, яка, в силу ст.268 МК України, виключає її відповідальність за ст.472 МК України є також необґрунтованими та на переконання представника Одеської митниці є виключно намаганнями уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. 

До початку судового засідання від представника Одеської митниці Держмитслужби Євдокимова Д.А. та захисника ОСОБА_1 - адвоката Єршова Р.В. надійшли заяви, в яких вони просили провести судове засідання їх участі. При цьому захисник Єршов Р.В. у своїй заяві просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби та залишити оскаржувану постанову відносно ОСОБА_1 без змін.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу відносно ОСОБА_1 у письмовому провадженні. 

Щодо заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження

Пунктом 8) ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ч.5 ст.529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
       Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
       Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси була винесена 04 червня 2020 року, при цьому представник Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. був присутнім у судовому засіданні під час проголошення оскаржуваної постанови. 
       В матеріалах доданих до апеляційної скарги містяться копії скріншотів, з яких вбачається, що у той же день - 04 червня 2020 року представником Одеської митниці Держмитслужби на електрону адресу Малиновського районного суду м. Одеси направлялась первинна апеляційна скарга на постанову суду відносно ОСОБА_1 . 
Разом з тим, з невідомих причин, вказана апеляційна скарга Малиновським райсудом отримана не була, про що Одеську митницю було повідомлено 30 липня 2020 року.
На наступний день - 31 липня 2020 року представником Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. повторно була подана апеляційна скарга, в якій він також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року був пропущений представником Одеської митниці Держмитслужби з поважних причин, а отже підлягає поновленню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.
Згідно зі ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:  протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;  поясненнями свідків;  поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;  висновком експерта;  іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
В ході апеляційного перегляду справи було встановлено, що 01 жовтня 2019 року між ТОВ «АРІСТА УНІВЕРС» та компанією «Castus trade ltd» (Болгарія) було укладено контракт №CSA-102019 щодо поставки в Україну товарів. В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до Одеської митниці Держмитслужби з Китаю на судні закордонного плавання «Tianjin» прибув контейнер ZIMU2781431 з товаром в асортименті.
26 березня 2020 року громадянкою ОСОБА_1 була підготовлена та подана до Одеської митниці Держмитслужби митна декларація типу «ІМ 40 АА», яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500020/2020/209153. 
В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення органу доходів і зборів України були надані: коносамент №ZIMUXNG3720106 від 17.01.2020 року, інвойс №1431 від 17.01.2020 року, пакувальний лист до інвойсу, контракт №CSA-102019 від 01.10.2019 року та інші товаросупровідні і комерційні документи. Відповідно до інформації, зазначеної у митній декларації №UA500020/2020/209153 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем товару є компанія «Castus trade ltd» (Болгарія), відправником товару є компанія «adding ltd» (Китай), а покупцем та одержувачем є ТОВ «АРІСТА УНІВЕРС».
Згідно графи 31 митної декларації №UA500020/2020/209153, було заявлено товар: «куртка жіноча текстильна з синтетичних волокон, утеплена синтепоном - 3967 шт., куртка-ветровка жіноча текстильна з синтетичних волокон - 3396 шт., куртка жіноча текстильна з джинсової тканини, бавовняна - 1840 шт., куртка-ветровка чоловіча текстильна з синтетичних волокон - 213 шт., костюм спортивний трикотажний з синтетичних волокон - 210 шт., футболка чоловіча трикотажна з коротким рукавом, бавовняна - 700 шт.».
Диспозицією ст.472 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар. Тобто, відповідальність може наступати лише у випадку, коли особі відомі усі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.
Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.
Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у вчиненні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто, незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.
Статтею 257 МК України, передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення
Відповідно до ч.6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
На думку митного органу, порушення ОСОБА_1 полягало в порушенні процедури декларування та недекларуванні за встановлено формою, передбаченою ст.257 МК України, точних відомостей про кількість товару. 
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 митним органом не були встановлені наступні обставини.
Так, за результатами дослідження матеріалів справи було встановлено, що 01 жовтня 2019 року між ТОВ «АРІСТА УНІВЕРС» та компанією «Castus trade ltd» (Болгарія) укладено контракт №CSA-102019 щодо поставки в Україну товарів, відповідно до п.1 якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити товар, згідно з інвойсами до зазначеного контракту, які є його невід`ємною частиною. При заповненні електронної митної декларації №UA500020/2020/209153 декларантом були відображені відомості із товаросупровідних та комерційних документів, складених компанією «Castus trade ltd» (контрагентом), відповідно до попередньо досягнутих домовленостей. Митна вартість товарів визначена за першим методом, а саме за ціною договору.
Згідно з коносаментом №ZIMUXNG3720106 від 17.01.2020 року, інвойсом №1431 від 17.01.2020 року, пакувальним листом до інвойсу, у контейнері ZIMU2781431 переміщувався товар загальною вагою нетто 7557,4 кг, 85 місць.
За результатом митного огляду проведеного 27 березня 2020 року було виявлено товарів, задекларованих під №№1,2,3,6 більше, ніж заявлено в електронній митній декларації №UA500020/2020/209153, а саме товару №1 більше на 1150 шт., товару №2 більше на 1144 шт., товару №3 більше на 746 шт., товару №6 більше на 183 шт.
Разом з цим, апеляційний суд зауважує про те, що в акті про проведення огляду товарів від 27 березня 2020 року, який наданий митним органом, вказано, що у контейнері ZIMU2781431 фактична кількість місць, вага брутто та нетто товарів, відповідають заявленим в електронній митній декларації №UA500020/2020/209153.
Тобто, працівниками митниці не надано даних про те, чи вплинула зміна фактичної кількості окремих позицій товарів на зменшення або збільшення митних платежів.
Дана обставина має значення для правильної кваліфікації дій особи, стосовно якої складено протокол, оскільки як визначено в частинах 1 та 2 ст. 268 МК України - допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.
Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Враховуючи те, що відповідно до акту огляду товару фактична кількість місць, вага брутто та нетто товарів, відповідають заявленим в електронній митній декларації №UA500020/2020/209153, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що працівниками митниці дана кваліфікація ОСОБА_1 на підставі припущень, які були зроблені передчасно, не беручи до уваги застосування положень статей 268 та 460 МК України, зокрема, можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.
Більш того, відправник - компанія «LONGLINKTRADINGLTD» (Китай) повідомила, що невідповідність кількості товарів №№1,2,3,6 виникли з їх вини, так як, при завантаженні контейнера ZIMU2781431, з метою прискорення процесу формування контейнеру для відправки та мінімізації витрат по навантажувально - розвантажувальним роботам, ними контроль був зосереджений тільки на відповідності кількості місць та ваги.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заповнювала електронну митну декларацію на підставі представлених компанією продавцем «CASTUS TRADE LTD» комерційних документів (зокрема інвойс №1431 від 17.01.2020 року, пакувальний лист до інвойсу), в яких з вини відправника не було внесено коригування, про що декларант не знав та не міг знати. 
Крім того, при декларуванні товару у ОСОБА_1 не виникло сумнівів в недостовірності даних, оскільки вага та кількість місць у контейнері співпала з характеристиками, зазначеними в документах.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин суд першої інстанції, керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст.62 Конституції України дійшов правильного висновку про те, що митним органом не було надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи дійшов вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 . складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а тому визнає апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно п.1) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, статтями 467, 472, 522, 527, 529, 530 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року.
Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А.- залишити без задоволення. 
Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 04 червня 2020 року, якою було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України відносно ОСОБА_1 на підставі п.1) ст.247 МК України в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.О. Толкаченко