УХВАЛА

07 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  920/1122/19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"
на рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2020  у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюпро Груп"
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"
про визнання протиправним та скасування рішення комісії, 

ВСТАНОВИВ:
29.07.2020 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (далі - АТ "ОГРС "Сумигаз", Відповідач) звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 у цій справі.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
За положенням частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У касаційній скарзі АТ "ОГРС "Сумигаз", зокрема, зазначає, що суди попередніх інстанцій прийняли довідку про непридатність лічильника газу №57 від 22.03.2019 як доказ та визнали лічильник непридатним, однак неправильно застосували пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ в частині надання правової оцінки лічильнику газу та коректору об`єму газу, оскільки у разі отриманні коректором неправильного об`єму природного газу від лічильника, який визнано непридатним до застосування, об`єми природного газу, приведені коректором до стандартних умов, не будуть відповідати дійсності та не можуть братись до уваги при розрахунках. За твердженнями скаржника суди не взяли до уваги, що коректор об`єму газу отримує інформацію про обсяги природного газу від лічильника, а враховуючи, що довідка № 57 від 22.03.2019 визнана судами доказом його непридатності, оскаржувані судові рішення містять в собі взаємовиключні висновки. При цьому, на думку скаржника, висновки судів суперечать позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 25.05.2018 у справі № 916/1550/17 та від 05.05.2018 у справі № 904/7840/17, що довідка про непридатність лічильника газу, як різновид ЗВТ, в силу імперативних приписів Кодексу ГРМ, є однією та достатньою підставою для проведення перерахунку об?ємів природного газу по номінальній потужності газоспоживаючого обладнання.
Також скаржник зазначає, що у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 914/1147/17 викладено висновок, що коректор/обчислювач природного газу не є самостійним вимірювальним приладом і не може бути ототожненим з лічильником газу.
Разом з цим у касаційній скарзі АТ "ОГРС "Сумигаз" посилається на ряд порушень, які допустили суди попередніх інстанцій, зокрема, скарга містить такі розділи: "Щодо здійснення перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу", "Щодо застосування пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ", "Щодо належного способу захисту про стягнення з Відповідача 460612,86 грн., що були отримані без достатньої правової підстави".
Втім, скаржник у цих розділах не наводить обґрунтування того, у чому саме полягає неправильне застосування конкретних норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржуваних судових рішень з відповідним обґрунтуванням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга. Крім того, посилаючись на те, що судами не повно досліджено докази у справі, скаржник не зазначає, які саме докази не досліджені судами, а також, які обставини мали встановити суди дослідивши ці докази, що, враховуючи положення статті 310 ГПК України, не дає підстави для висновку про те, що касаційна скарга в цій частині відповідає вимогам статей 287, 290 ГПК України.
Враховуючи викладене, касаційна скарга в підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 у справі №    920/1122/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 22.09.2020.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 К. М. Пільков