ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8345/17 Головуючий в 1 інстанції Зубов О.С.
Провадження №33/819/216/20                                         Доповідач в апеляційній інстанції Коровайко О.І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
30 червня 2020 року                                                       м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі головуючого судді Коровайка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 07.06.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, директора ТОВ «Альянс. ВВ», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,-                               
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти (30) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.      
Як зазначено в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Альянс. ВВ» з 07.09.2015 року допустила порушення законодавства про працю, а саме: повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 , який приступив до роботи 01.12.2016 року, доставлено до Херсонського ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області 29.03.2017 року, що суперечить ч.2 ст. 24 КЗпПУ та вимогам постанови КМУ від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому зазначає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин, оскільки справу було розглянуто за її відсутності, а про існування оскаржуваної постанови їй стало відомо лише 06.05.2020 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду. 
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду її клопотання про поновлення строку повідомлена належним чином, що підтверджується врученням поштового відправлення. ОСОБА_1 надіслала заяву про розгляд справи без її участі.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.        
Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Херсонським міським судом Херсонської області 07.06.2017 року, а апеляційну скаргу на вказану постанову з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження згідно відбитку штампа на поштовому конверті подано тільки 12.05.2020 року, тобто з порушенням строків, передбачених ст. 294 КУпАП. 
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а також в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.                        Доводи апеляційної скарги, що про існування оскаржуваної постанови  ОСОБА_1 стало відомо лише 06.05.2020 року, а тому вона була позбавлена права на апеляційне оскарження, нічим не підтверджуються та є необґрунтованими, оскільки законодавець не пов`язує строк апеляційного оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з датою отримання постанови, а обчислюється він з дня винесення такої постанови, тобто з 07.06.2017 року.
Твердження апеляційної скарги, що  ОСОБА_1  не була належним чином повідомлена про розгляд справи, спростовуються матеріалами справи, які містять повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого за адресою реєстрації ОСОБА_1 , зазначеній в протоколі про адміністративне правопорушення, а також в апеляційній скарзі.
Посилання  ОСОБА_1 , що вона не пам`ятає про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї, а тому вона була позбавлена можливості приймати участь у судовому розгляді, спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 21-01-268/106 від 05.05.2017 р., в якому у відповідних рядках стоїть підпис останньої. 
Враховуючи викладене, можна зробити висновок, що дії  ОСОБА_1 демонструють неготовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, а також нею не використовувались всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, як про це зазначено у рішеннях ЄСПЛ.
Принцип диспозитивності, який є загальною засадою усіх процедурних кодексів судочинства, передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне.
У суду першої інстанції, зважаючи на ознайомлення особи, яка притягається до відповідальності, з положеннями ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується підписом  ОСОБА_1  у відповідному рядку протоколу, не було підстав вважати, що особа не обізнана зі своїми правами та обов`язками. 
Таким чином, у зазначеному клопотанні не наведено належного обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на оскарження постанови суду першої інстанції.
В той же час, будь-яких інших доводів поважності причини пропуску строку оскарження постанови більш ніж на три роки, які б перешкоджали подати апеляційну скаргу в строк, зазначений ст. 294 КУпАП, апелянт не навів.         За таких обставин необхідно визнати, що підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги в зазначеному клопотанні не наведено, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту, що не позбавляє його можливості повторно звернутись до суду при належному обґрунтуванні поважності причин пропуску такого строку.
Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 07.06.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя / О.І. Коровайко