П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3072/20	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                     Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

03 квітня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вичинити певні дії.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі.
Роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 та виділено в самостійне провадження позовні вимоги, які є предметом даної справи, про:
визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення з 01.01.2018 розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 71% на 70% грошового забезпечення; 
визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати з 05.03.2019 пенсії ОСОБА_1 в 100% від обчисленого розмірі (без застосування зменшення розміру);
зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 71% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії; 
зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області виплачувати ОСОБА_1 з 05.03.2019 пенсію в 100% від обчисленого розмірі без застосування зменшення розміру пенсії.            
Справа, яка виділена в окреме провадження була передана на реєстрацію в автоматизованій системі документообігу суду та їх розподілу на загальних підставах у порядку ст. 31 КАС України, їй присвоєний № 420/3072/20 та справа передана на розгляд судді Катаєвій Е.В.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що в порушення ст. ст. 13, 51 та 63 Закону України № 2262-ХІІ, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі постанов Кабміну України №103, №704, йому протиправно встановлено пенсію в розмірі 70 % від розміру перерахованого грошового забезпечення, тоді як призначена після звільнення пенсія складала 71 % від розміру грошового забезпечення та саме в такому розмірі отримувалась до проведення перерахунку. Крім того, у відповідача з 05.03.2019 відсутні підстави щодо застосування обмежень розміру пенсії, що були передбачені п.2 постанови Кабміну №103, оскільки вказаний пункт рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/3858/18 від 12.12.2018, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправним і нечинним. З урахуванням зазначеного позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на належний соціальний захист та справедливий і гарантований державою рівень пенсійного забезпечення, бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати з 05.03.2019 пенсії позивачу у 100% від обчисленого розмірі (без застосування зменшення розміру).
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позивачу перерахунок пенсії на виконання постанови №103 проведено з урахуванням основного розміру грошового забезпечення позивача у розмірі 70%, оскільки 01.04.2014 року набрав чинності Закон України № 1166-VII, яким було внесено зміни до ст. 13 Закону України № 2262-ХІІ.  Позивач отримував пенсію виходячи з розміру грошового забезпечення, яке він отримував особисто на момент звільнення з військової служби. З урахуванням зазначеного, відсотковий розмір грошового забезпечення – 71 % був застосований відповідно до законодавства, що діяло на момент призначення пенсії. Однак у 2018 році позивачу проведено перерахунок пенсії уже на підставі видів грошового забезпечення діючих військовослужбовців, тому і застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок – станом на 01.01.2018 року. Здійснюючи виплату перерахованої пенсії з 1 січня 2018 року - 50 відсотків, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків, з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, ГУ ПФУ діяло у відповідності до постанови №103. Враховуючи, що п.1,2 зазначеної постанови визнано протиправними та нечинними рішенням суду, що набрало законної сили 05.03.2019, то дії відповідача щодо застосування нечинних положень до зазначеної дати є  законними. Крім того, відповідач звернув увагу на положення постанови Кабміну України від 14.08.2019 № 804 “Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян”, норми якої були прийняти після скасування пунктів 1,2 постанови № 103. Зазначеною постановою встановлено, що виплата пенсій перерахованих з 01.01.2018 р відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року. З 01.01.2020 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088 "Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян", якою установлено, що з 01.01.2020 року пенсій здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на  01.03.2018 року 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 пенсії при проведенні перерахунку з 01.01.2018 року основного розміру пенсії за вислугу років з 71 відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення та невиплати 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року. 
Зокрема, судовим рішенням зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області:
-          провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 71 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії;
-           провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 100% підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що після введення в дію у 2018 році постанови Кабміну України №103 управлінням ПФУ проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням основного розміру пенсії вже в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, що передбачено ст. 13 Закону України №2262 в редакції на момент здійснення перерахунку. В даному випадку, внаслідок зменшення максимального розміру пенсії з 71% до 70%, право позивача на пенсію не скасовано, тоді як обмеження максимального розміру пенсії закладено в ст. 13 Закону України №2262 і в первісній редакції. Судом першої інстанції проігноровано факт, що п.1,2 постанови №103 визнано протиправними та нечинними 05.03.2019 - після набрання законної сили відповідного рішення суду, що відповідає положенням ч. 2 ст. 265 КАС України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас та йому відповідно до Закону України № 2262-ХІІ  призначена пенсія в розмірі 71 % від суми грошового забезпечення на момент звільнення, що підтверджується перерахунком пенсії від 23.06.2012 та сторонами по справі не заперечується (а.с. 14).
На виконання вимог постанови Кабміну № 103 ГУ ПФУ в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року. Розмір грошового забезпечення визначено на рівні 70 % від суми грошового забезпечення для обчислення пенсії, що відповідало 9510,00грн, в тому числі: оклад за посадою 4930,00грн; оклад за військовим званням 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) 3170,00 грн. (а.с. 15). 
Крім того, відповідно до постанови Кабміну №103 позивачу виплачувалось з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50 % підвищення – 2033,28грн, з  01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75 % підвищення – 3049,92грн та з 01.01.2020 року 100% підвищення – 4066,56 грн.
Не погоджуючись із зазначеним розрахунком, вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення йому розміру пенсії з 71 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії, та невиплати 100% підвищення пенсії позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Суд вважав, що позивач мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру, отже, обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені постановою №103, не можуть бути застосовані. Враховуючи висновки Верховного Суду по зразковій справі №160/3586/19, зокрема, що наявність у Кабміну України права встановлювати “порядок перерахунку пенсії” не є тотожним праву встановлювати “строки перерахунку пенсії”, “строки виплати пенсії”, а також враховуючи висновки рішень ЄСПЧ (від 16 грудня 1974 року у справі “Міллер проти Австрії”,  від 16 вересня 1996 року у справі “Гайгузус проти Австрії”), щодо виникнення у особи права власності на перераховану пенсію, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" суд дійшов висновку про можливість виходу за межі позовних вимог та їх задоволення шляхом зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2018 року у розмірі 100% підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.
Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Судова колегія зазначає, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 04 лютого 2019 року розглянуто зразкову справу № 240/5401/18, рішення по якій залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду  від 16 жовтня 2019 року.
За результатами розгляду встановлено ознаки притаманні даній зразковій справі, а саме:
а) позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до  Закону №2262-ХІІ;
б) відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач;
в) предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 1 січня 2018 року на підставі Постанови КМУ №103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабміну України №704.
Оцінивши фактичні обставини справи, що розглядаються, судова колегія зазначає, що позивач, відповідач та предмет спору в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо зменшення з 01.01.2018 розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 71% до 70 % та зобов`язання його провести перерахунок пенсії з 01.01.2018 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 71 % грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, відповідають ознакам зразкової справи №240/5401/18.
Оцінивши висновки суду першої інстанції, судова колегія вбачає їх відповідність висновкам Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 року №2262-XII (далі – Закон України №2262-XII).
  Відповідно до положень статті 13 Закону України № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
При цьому частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачу пенсію за вислугу років (27 років) призначено у розмірі 71% від  відповідних сум його грошового забезпечення.
Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).
Положеннями зазначеної статті також визначено, що у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою Кабміну України від 13.02.2008 № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).
Згідно з п. 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Пунктом 5 згаданого Порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Постановою Кабміну України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.
У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103, пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови № 704.
Колегія суддів зазначає, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України № 2262-ХІІ, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії,  а не перерахунку раніше призначених.
У подальшому після призначення пенсії позивачу стаття 13 Закону України № 2262-ХІІ неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.
Так, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.
Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.
Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України № 2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов № 704 та № 103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.
Судом першої інстанції вірно визначено, що відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача за вислугу років допущено протиправні дії, а не бездіяльність під час зменшення її розміру до 70% грошового забезпечення. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині обґрунтованості позовних вимог про безпідставне зниження відповідачем основного розміру пенсії з 71 % на 70 % сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі постанови № 103, оскільки відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії.
Доводи апелянта зазначених висновків не спростовують та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм, зокрема, ст. 13,63 Закону України №2262-ХІІ.
В частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати з 05.03.2019 пенсії ОСОБА_1 в 100% від обчисленого розмірі (без застосування зменшення розміру) та зобов`язання відповідача виплачувати ОСОБА_1 з 05.03.2019 пенсію в 100% від обчисленого розмірі без застосування зменшення розміру пенсії, в тому числі щодо обґрунтованості виходу суду першої інстанції за межі позовних вимог, судова колегія зазначає таке.            
Поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії було передбачено пунктом 2 постанови Уряду №103, відповідно до якого виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї  постанови  підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводиться з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 %; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %; з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.
Проте, рішенням     Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018     у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що зміст статей  51,  52,  55,  63 Закону №2262-ХІІ  свідчить про    наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Відтак, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 та постановах від 09.04.2020 у справі №640/19928/18, від 17 червня 2020 року у справі №2540/2873/18.
Обґрунтовуючи можливість виходу за межі позовних вимог суд першої інстанції, в тому числі, посилався на висновки Верховного Суду по справі №160/3586/19 в частині неможливості ототожнення права Кабміну України встановлювати «порядок перерахунку пенсії» та права встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строку виплати пенсії».
Разом з тим, дані висновки жодним чином не підтверджують допущену ГУ ПФУ в Одеській області протиправну бездіяльність щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 в 100% від обчисленого розміру з 01.01.2018 до 05.03.2019. 
Тому, судова колегія приходить до висновку про необґрунтований вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог, встановлюючи зобов`язання для пенсійного органу провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018, а не з 05.03.2019, як просив позивач. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Вищим органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який забезпечує, зокрема, державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України (частина перша статті 113, пункт 1 статті 116 Основного Закону України).
Своєю чергою, за правилами частини першої статті 117 Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначає Закон України від 27.02.2014 №794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (далі - Закон України №794-VII).
За змістом статей 49, 52 Закону України №794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Зупинення дії акта Кабінету Міністрів України Президентом України на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України має наслідком зупинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання зупиненого акта Кабінету Міністрів України, здійснення повноважень, визначених цим актом.
Винесення Конституційним Судом України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України акта Кабінету Міністрів України, ухвали про припинення конституційного провадження у справі або визнання акта Кабінету Міністрів України таким, що відповідає Конституції України, відновлює дію цього акта.
Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.
Постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України від 17.03.2011 №3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» (далі - Закон України №3166-VI).
У розумінні частини першої статті 1 Закону України №3166-VI систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.
Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України (частини перша, третя статті 3 Закону України №3166-VI).
У частинах першій, третій статті 21 Закону України №3166-VI вказано, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.
Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.
Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України (далі - Положення №280), відповідно до пунктів 1, 2 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Пунктом 7 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №28-2), пунктом 2 якого встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.
Аналіз наведених вище приписів законодавства дає підстави для висновку, що відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФУ в Одеській області не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 16 жовтня 2019 року по справі №2040/6740/18.
Колегія суддів звертає увагу на вимоги частини другої статті 265 КАС України, яка визначає, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Пункти 1, 2 постанови КМУ №103, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії ОСОБА_1 , були визнані протиправними і нечинними у судовому порядку рішенням суду у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, а відтак, ураховуючи наведені вище положення процесуального закону, починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України, у відповідній частині, втратив чинність і не підлягав застосуванню.
Згідно з п.23 ч.1  ст.4 КАС України  похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
В контексті зазначених правовідносин основною вимогою є визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії в 100% від обчисленого розміру.
При цьому, вимоги щодо зобов`язання здійснити таку виплату, можуть бути задоволені лише у випадку встановлення даної бездіяльності протиправною.
У даному ж випадку, станом на час виникнення спірних правовідносин, пункти 1, 2 постанови №103 були чинними, а відтак підлягали застосуванню ГУ ПФУ в Одеській області, у зв`язку з чим колегія суддів вважає правомірними в контексті спірного питання дії відповідача в період з 01.01.2018 до 05.03.2019 та, як наслідок, відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог та задоволення позову в межах зазначених строків.
З урахуванням встановлених обставин справи, положень законодавства та судової практики наявні підстави щодо задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року з 05 березня 2019 року та зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 05 березня 2019 року у розмірі 100% підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року
Судова колегія звертає увагу, що саме у такому вигляді позивачем сформовано свої позовні вимоги, що є предметом розгляду в рамках даної справи.
Посилання апелянта на постанову Кабміну України від 14 серпня 2019 року №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності 04 вересня 2019 року, згідно з якою виплата пенсій, призначених згідно із  Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом  особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року, є помилковими.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2020 по справі № 640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 31 березня 2020 року визнано  постанову Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»  протиправною та нечинною повністю.
Крім того, прийняття постанови №804 в серпні 2019 та набрання нею чинності у вересні 2019 року не спростовує факт допущеної відповідачем протиправної бездіяльності станом на 05.03.2019.
Підсумовуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне у відповідності  до п.3, ч.1 ст.317 КАС України змінити резолютивну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року, в частині визначення виплат ОСОБА_1 100 відсотків суми підвищення пенсії, шляхом викладення  абз. 2,3  в новій редакції.
Крім того, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції слід вилучити висновки про необхідність виходу за межі позовних вимог. 
В іншій частині суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 10 квітня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року - змінити.
Абзаци другий, третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року, в частині визначення виплат ОСОБА_1 100 відсотків суми підвищення пенсії, викласти у наступній редакції:
«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року з 05 березня 2019 року»; 
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 05 березня 2019 року у розмірі 100% підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року».
Виключити     з мотивувальної частини    рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року висновки щодо наявності підстав для виходу за межі позовних вимог ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко