П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/14268/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Вишар І.Ю.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
01 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Совгири Д. І. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ткач В.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Герасимчука О.О.,
представника відповідача - Савчук Т.М.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспортування та звязку Вінницької міської ради Люльчака Сергія Олеговича про скасування постанови серії ІВ № 00000687 від 20.05.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В :
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ІВ № 00000687 від 18.06.2020 року, яку виніс головний спеціаліст-інспектор з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспортування та зв"язку Вінницької міської ради Люльчак Сергій Олегович, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП закрити на підставі ч.1ст.247 КУпАП у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Позивач зазначає, що факти викладені у постанові не відповідають дійсним обставинам, зокрема зазначає, що він не здійснював зупинку на перехресті, а інспектор, не об`єктивно з`ясував обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи, та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.06.2020 відповідачем було винесено постанову ІВ № 00000687, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 гривень. Відповідно до постанови, ОСОБА_1 20.05.2020 року о 15:56 год. у м.Вінниці по вул.Архітектора Артинова, 6, керуючи ТЗ марки Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив: суть порушення: зупинка на перехрестях, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.
Не погодившись із даною постановою позивач оскаржив її до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно із п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У відповідності до п.15.9 (ґ) ПДР України, зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч.1 ст.219 визначено, що Виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 197, 198 цього Кодексу.
Судом оглянуто матеріали фотозйомки, надані як позивачем та і відповідачем, які суд вважає такими, що підтверджують порушення ОСОБА_1 п.15.9 (ґ) ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.
Із оглянутих фотоматеріалів вбачається, що дійсно водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу марки Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , ближче 10 м від краю перехрещувальної проїзної частини, при цьому, припаркованим, з порушенням ПДР, транспортним засобом ОСОБА_1 створив небезпеку для руху для інших ТЗ.
В статті 256-4 КУпАП визначено вичерпний перелік порушень, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, а саме розташовано на перехрестях ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішоходного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга (пункт ґ).
В даному випадку це не є місцем прилягання до дороги виїзду з прилеглої території, як на цьому наголошує апелянт, а є саме перехрестям вулиці Архітектора Артинова та провулку Верещагіна. Провулок Верещагіна з"єднує вулицю Архітектора Артинова та вулицю Театральна і ніяким чином його не можна вважати виїздом  з прилеглої території.
Зупинка ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, а саме 4,618 м, зафіксована приладом який пройшов стандартизацію відповідно до Закону. Фіксація правопорушення проводилася за допомогою далекоміра лазерного "BOSH" GLM-40 Professional та приладу фіксації EM18521200284, що автоматично визначає координати місця фіксації. Копія сертифіката експертизи, атестата відповідності, додаток до сертифіката відповідачем додано до матеріалів справи.
Щодо доводів апелянта стосовно того, що постанова винесена відносно ОСОБА_1 як уповноваженої особи адвокатського бюро "Піпко і партнери", а не як фізичної особи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 1024 "Про затвердження Положення про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ та переліку її пріоритетних інформаційних ресурсів", яким адміністратором Реєстру визначено Головний сервісний центр МВС що забезпечує функціонування Реєстру.
Інформація щодо належного користувача відповідного транспортного засобу знаходиться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.
Згідно статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що мають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно з законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Під час розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні суду було надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який підтверджує, що автомобіль марки  OPEL ASTRA НОМЕР_1 належить АБ "Піпко і Партнери". 
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Адвокатського Бюро "Піпко і Партнери" (код ЄДРПОУ 3977250) є саме Піпко Андрій Миколайович. 
Вищевказане свідчить про те, що зазначена в оскаржуваній постанові особа, щодо якої розглядається справа - Адвокатського Бюро "Піпко і Партнери"  уповноважена особа ОСОБА_1 , відповідає вимогам  ст. 14-2 КУпАП.
Окрім цього, позивачем і відповідачем визнається, що в оскаржуваній постанові наявні процесуальні неточності. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказані неточності не спростовують самого факту правопорушення та не звільняють позивача від адміністративної відповідальності. 
З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією України  та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення  правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Совгира Д. І.